152 IVAN TKALČIĆ, 
crkveni redovi, a naročito Cistercite, Dominikani i Pavlini naselili 
su opet opustjele svoje samostane i nastavili svoju blagotvornu radnju. 
Ovu revnost Stjepanovu nije priznavao samo narod hrvatski, 
ugarski dvor, već i ista rimska stolica tako ju visoko ocienila, 
da ga je naumila ,quibusdam  titulis decentius decorare“. Od- 
likovanje ovo, kako nas upućuje pismo pape Inocenca IV. od 22. 
travnja 1245., sastojalo je u tom, da niti njega niti njegove bi- 
skupije nemože izobčiti niti interdiktom udariti nijedan njezin po- 
slanik bez naročite privolje apostolske stolice ili njezinih legatah““.! 
Drugim pako pismom od 2. svibnja, oslobodio je i biskupa i kaptol 
zagrebački od suzdržavanja papinskih  poslanikah, osim ako li 
to ista naročito zahtievala bude.“ 
Jedini samostan ivaničkih koludricah stajaše prazan, ali ne radi 
tatarske provale, već nebrigom i pustopašnosti samih koludricah, 
koje razsipno živuć potratiše sve i ostaviše samostan, a biskup za 
to ni doznao nije. Ova uvreda tako ga ogorčila, da je čvrsto od- 
lučio ni nedizati ga, no umoljen od kralja i kraljice uveo je (1246) 
ipak nove duvne, dopitavši im ivanićku desetinu, i to od usievah, 
vina, svinjah, janjacah, jarićah, pčelah, kokoših, povesma i sočiva, 
kao i dohodak od ivaničke pijacovine. Na vrh toga odstupio im 
posjed i mlin na potoku Čemernici, a za samostansku i crkvenu 
službu ustupio im dvie kmetske obitelji, koje su do samostana 
nastanjene bile. 
Ovo bijaše posljednje blagotvorno Stjepanovo djelo, jer sliedeće 
već godine 1247. na 10. srpnja, pošto se je dvadeset i dvie godine 
žrtvovao, da usreći biskupiju, preselio se u vječnost. 
Nad smrću tolikoga dobrotvora proplače ciela dioeceza, a na- 
ročito njegovim trudom osnovani te posjedi i pravi dotirani kaptoli, 
kojim su na čelo stojali, prepozit zagrebački File, a čazmanski 
Zozim, a članovi im bijahu poznati za tada: prepozit bački a ka- 
nonik zagrebački Job, Petar, kanonik pojac i arcidijakon kathe- 
dralni, rodom Senjanin, zasnovatelj zagrebačkoga cistercitskoga samo- 
stana, Mihaljo štioc, Ladislav dekan, Petar, arcidjakon kamarnički 
i ini Petar, kalnički arcidjakon, koj upravljaše ujedno biskupskom 
pisarnom, uz ostale ine, kojim imena listine nespominju. 
Neima dvojbe, da su velikomu ovomu pokojniku oba kaptola 
izkazala u ime naroda svoju zahvalnost tim, što su mu podigli 
1 Mon. hist. epise. zagrab. p. 84. 
2 Ibid. p. 86. 
3 Ibid. p. 89. 
