192 STOJAN NOVAKOVIĆ, 
jugoslavenskim, oko kojih je sam P. J. Šafarik u to vrijeme naj- 
više radio, te je poslije sva gotovo Jankova radnja kretala se oko 
toga predmeta, ma da je po stručnom obrazovanju bio doktor me- 
dicine i ma da je u biogradskom liceju mnogo godina predavao fi- 
ziku. Godine 1829, pošto je svršio gimnaziju, otide u Požun, da 
sluša filosofijske i pravne nauke. U Požunu je ostao do 1832 go- 
dine, i slovenističko oduševljenje, koje je mogao ponijeti iz Novog 
Sada, ovdje je moralo naći nove hrane poznanstvom s Hodžom, B. 
Halupkom, Šturom, Hurbanom i dr. I onako pokret slovenistički, 
ljubav k narodnosti i literaturi, oduševljenje i želja da megju kul- 
turnim narodima jevropskim i Sloveni zauzmu ono mjesto, koje im 
po broju, historiji i geografskom položaju pripada, bjehu tada u 
začetku, u onoj dakle pojetičkoj i punoj snage periodi, kojoj je za- 
daća, da osvoji i izbudi srca i volje. Trag ovoga idealizma onih vre- 
mena mogao se opaziti na našem J. Šafariku do smrti njegove. U 
poznija vremena, kada je u pravcu više obladala kritika, on je 
jednako pokazivao ono s malim zadovoljno oduševljenje prvijeh go- 
dina. Godine 1832. sigje J. Šafarik iz Požuna u Peštu na univer- 
sitet, da sluša nauke ljekarske. Iz ovog vremena mogaše na po- 
tonju literarnu radnju imati upliva poznanstvo s pjesnikom Janom 
Kolarom, peštanskim jevangjeličkim parohom, kojega je često po- 
hodio. Tu je proveo do pod zimu 1834, a tada prijegje na univer- 
sitet bečki, gdje je godine 1831 dovršio ljekarske studije, i gdje 
21 Jula 1838 bi proglašen za doktora medicine. Iste godine poho- 
dio je Prag, poživjevši oko devet mjeseci u njemu. O tome stano- 
vanju Šafarikovu u Pragu, gdje se toliko dragim mu bavljenjem 
o arheologiji i slovenistici odmarao od napora u medičkim studi- 
jama, kojima je posljednje godine probavio, piše Jakub Mali u 
svome djelu Zpominky a 4vahy starćho vlastence, Prag 1872 na 
str. 101 ove riječi: ,Godine 1838 prispje u Prag dr. J. Šafarik, 
sinovac slavnoga strica, istom proglašeni doktor medicine, i osta tu 
bez mala godinu. Sa živahnim tim mladićem poznamo se nas ne- 
koliko iz bliže, te se sjećam i sad s radošću slatkih onih dana u 
kojima smo zajedno s njime čitali klasična djela starih dubrovačkih 
pjesnika. Bjehu to minuti najčistijeg duševnog uživanja, koje sam 
ikad proživio“. U to vrijeme, valjda prvi put, počinje njegova javna 
radnja i to u češkoj literaturi, koju je i poslije nastavljao sve 
dokle se nije nastanio u Srbiji. Tako imamo od njega u časopisu 
čes. muzeja 1848 članak Uvahy o bdsnickijeh spisech Demetrovijeh, 
Rossiho a Kukuljevićovijeh; u istom časopisu za 1839 članak Zprdva 
