DR. JANKO ŠAFARIK. 201 
ko izdao planove crkve, grada i ostatka svijeh zgrada u man. Ra- 
vanici i Manasiji. A. veoma je interesno znati, kakove su, u kakvom 
rasporedu i kolike bile zgrade, u kojima su imali običaj baviti se 
vladaoci zemaljski. 
Glavni zadatak putovanju bile su istina ,nazivoslovne“ riječi, no, 
kao što već naprijed pomenusmo, izvještaj njegov njih samo po- 
minje, i putnik je obećao, da će ih u azbučnom redu poregjane 
predati, pošto ih tako uredi. S tim izvještajem, koji je u ono 
vrijeme zajedno s prilozima vrijedilo u posebnoj knjizi štampati, 
ministarstvo kao da nije bilo zadovoljno. Jer 7. Marta (24. Fe- 
bruara) 1847 or. 260 ministarstvo piše odboru prosvještenija, ko- 
jega je Šafarik bio član, kako se gore opisivani izvještaj njegov 
»otnosi najviše na predmete, na koje je on imao uzgredno tek 
vnimanije obraćati, a ne na stvar, radi koje je putovao; za to 
popečiteljstvo prosveštenija odboru preporučuje g. Šafariku zaka- 
zati, da on uskori podneti popečiteljstvu ovom izvjestije o skup- 
ljenim imenima trava, drva, životinja, orudja, sprava i tomu po- 
dobna, koj je glavna cjel njegovog putovanja Visočajšim rješenijem 
odobrenog bilo“. Koncept je toga pisma pisan rukom samoga J. 
S. Popovića; ,Spisak“ traženih riječi bio je poslan iz odbora mi- 
nistarstvu 26. Aprila iste godine, a ministarstvo ga je poslalo 
društvu 26. Avgusta 1847. godine ,na upotreblenije“. Te ,tehni- 
česke rieči“ pominju se doista u izvještaju društvenom za 1847 
god. u Glasniku II. 273. Štampan taj posao nije nikad. Tako sam 
u protokolima sastanaka ,društva srbske slovesnosti“ našao da je 
1846 J. Šafarik obećao izraditi za društvo raspravu iz prirodnih 
nauka, a 1848, kad je društvo mnogo dangubilo oko izdavanja 
enciklopedije nauka za djecu, on je obećao da će ,posrbiti pet 
častica jestestvene historije“, no taj posao, ni jedan ni drugi, nije 
izvršen. To je gotovo sva njegova radnja na struci prirodnih 
nauka, kojima je tada i J. Šafarik svojom katedrom pripadao. 
Megju tim ono što je glavno, čim je J. Šafarik mogao i čim 
je doista najviše privrijedio Srbiji, jeste upravo ljubav njegova ka 
historijskim starinama, k pribiranju, čuvanju i tumačenju njihovu, 
ona strana. njegove radljivosti, za koju mu je tad ,,popečiteljstvo“ 
pregovaralo, što joj je tako veliku, a ,,ne samo uzgrednu“ pažnju 
poklonio. 'Toj strani priložio je on mnoštvo jedva vigjenog, malo 
znanog, a doista mnogog truda; njoj mi imamo da zahvalimo što 
imamo danas u Biogradu onaj i onoliki narodni muzej, kolikim se 
danas, spram nezgodnih i oskudnih prilika naših, s razlogom po- 
