204 STOJAN NOVAKOVIĆ, 
rašire. Ovo bi zaista za svakog Srbina bilo najshodnije ukrašenije 
kuće, koje bi ga svagda na slavne pretke opominjalo i blagorodna 
čustva u njemu probugjivalo. U smotreniju drugih starodrevnih 
predmeta, na ime novaca, starih srpskih, rimskih i grčkih metalnih 
kojekakvih utvara, oružija itd, mogla bi naročito preduzeta izko- 
pavanja najvećma muzeum obogatiti, i za to bi dobro bilo, da 
Visokos!avno popečiteljstvo izvoli kod najznatnijih razvalina i na 
onim mjestima, gdje se i sad mnoge drevnosti nalaze, naročito 
kopati dati pod nadziranijem čoveka stvar razumevajućeg. Na ovaj 
način obogatili su se muzeumi evropejski s najznatnijim drevno- 
stima, a Srbija zaista prinadleži megju one zemlje, koje su u staro 
vreme cvetale i bogate bile, i u kojima se mnoge drevnosti i sad 
ovako slučajno nalaze“. Poslije toga J. Šafarik poimence upućuje 
na mjesta rimskih i srpskih starih sjedišta, na kojima bi valjalo 
kopati. 
U svemu tome čita se upravo cio program muzeja, koji je 
valjalo podizati. Ako i nije ovo kao program podnijeto, ako se i 
nije po njemu kao po takome dalje radilo, mnogo je i izvršeno. 
Ideja Šafarikova, da se kogod pošlje u južne slovenske zemlje pod 
Turcima, naročito u Makedoniju i Staru Srbiju, dala je povod, 
te je srpska vlada potpomogla odlazak, a poslije potpomagala bav- 
ljenje St. I. Verkovića na tim stranama, koji je pomagao i srp- 
skom muzeju da dogje do gdjekojih rijetkih starina, ma da je . 
on poslije s tijem trgovinu otvorio, a iza smrti J. Šafarika ostala 
je u njega povelika zbirka (blizu sto brojeva) rukopisa, koje je 
St. I. Verković po onijem stranama pronašao, i koja će bez sumnje 
ostati sačuvana za nauku, ma kuda sad otišla.! Svakojako je ovaj 
arheološki agent mnogo gragje nauci sačuvao i do ruku dostavio. 
Privatnim zbiranjem i ljubavlju za zbirke, koja može jako da 
obogati muzeje, imajući više putova i načina, da do gdjekojih sta- 
rina dogje, J. Šafarik je takogje i sam lično obogatio muzej. Go- 
dine 1346 pri kraju on je ponudio na otkup ministarstvu svoju 
dotle skupljenu zbirku, koja je iznosila 886 komada raznih starih 
novaca (megju kojima 580 srebrnih, 2 zlatna, a ostali od bronca 
i bakra) i 18 komada raznih drugih starina, megju kojima jedan 
srpski ljekarski rukopis, i sad jedini te vrste u narodnoj biblioteci. 
Tu je bilo novaca srpskih, bosanskih, bugarskih i slavonskih, dalje 
grčkih, makedonskib, rimskih, germanskih, ugarskih, poljskih. Ta 
še 

! Medju te rukopise pripada n. pr. i poznati sljepčenski apostol, 
