DR. JANKO SAFARIK. 215 
s njim je J. Šafarik još od početka svoga stanovanja u Srbiji u 
tješnjem prijateljstvu živio. Njih dvojica kao da su svojim naklo- 
nostima, jedan k staroj drugi k novoj historiji srpskoj, podijelili taj 
prijedmet na dvije polovine. Tako već u drugoj i trećoj knjizi 
Glasnika, od kojih je druga 1849., a treća 1891. izašla, vidimo 
gdje se J. Šafarik bavi prikupljanjem izvora stare, a I. Stojanović 
izvora nove historije srpske. Ovaj savez, koji je obećavao dosta 
rada, ne potraja dugo. Isidor Stojanović umrije od kolere u ljeto 
1849., i snjim upravo novija srpska historija izgubi radnika, koji 
je mnogo obećavao. 
Znatno je, što je taj slučaj, kojim se katedra historije na tadaš- 
njem liceju upraznila, dao povoda te je J. Šafarik ostavio katedru 
fizike i primio se predavanja historije, u kom je poslu i ostao gotovo 
do pred kraj svoga bavljenja u velikoj školi. Ovo je bilo na kraju 
školske g. 1849. ,Popečiteljstvo prosvještenija“ u predlogu knezu, 
kojim traži odobrenje za ovu promjenu katedara, govori o J. Šafariku 
ovo: ,Izmegju nahodećih se kod nas ljudi učene struke, ono sudi 
da nijedan za sada nije u stanju katedru opšte historije s onakom 
polzom, ohotom i vještinom zamjeniti kao g. Janko Šafarik, doja- 
košnji profesor fizike u liceumu našem. Prostrano historičesko znanje 
g. Šafarika i osvjedočena naklonost njegova k nauci ovoj dovoljno 
nadežde daju, da će od jako katedra historije s osobitim otličijem, 
dostojinstvom i polzom popunjena biti.“ U literaturi J. Šafarik je 
nastavljao rad na kupljenju i obznanjivanju izvora stare historije 
prema prilikama i sredstvima. Pojedine diplome, stara pisma, opisi 
novaca počeli su izlaziti u pojedinim sveskama Glasnika i malo po 
malo popunjati ondašnju malu količinu gragje za stariju srpsku hi- 
storiju. Uz stara pisma i opise novaca dodavao je često šira objaš- 
njenja i tumačenja, gdjegdje i prijevode, po tadašnjim mislima ili 
potrebi. Samo društvo nije zaboravljalo činiti što je sa svoje strane 
moglo; tako je za noviju historiju pozvalo sve one, koji mogu po- 
moći da šalju gragju i priloge (Glasnik IV, 269), i bez sumnje 
ovoga radi ima društvo sad znatan arhiv razne gragje, koja u 
ostalom još čeka da se kako valja publikuje; za stariju pak histo- 
riju preduzeti koraci, da se ne ostane u pasivnome čekanju onoga, 
što otkud naigje, nego da se učine potraživanja. Jovan Gavrilović, 
bavivši se godine 1850 u Mlecima, upozna se s tamošnjom arhivom, 
i obrati pažnju društva na taj bogati izvor gragje za srpsku i u 
opće za jugoslovensku historiju. Tako je, tim povodom, istraživanje 
u Mlecima odlučeno još 23 Septembra 1890 (Glasnik IX, 296), 
