DR. JANKO ŠAFARIK. 217 
knjižici. Posao svoj nastavio je J. Šafarik i godine 1858, izvijestivši 
o njemu društvo posebnim kraćim izvještajem, koji nije štampan, 
nego sam ga megju njegovim rukopisima našao. Samo izdavanje 
akata započelo se u Glasniku XI. 317—463, i nastavljeno je u 
Glasniku XII, 1—397 ; XIIL, 1—283; XIV, 1—233; XV, 1371—249. 
Zbornik je štampan i u posebnim istiscima u dva velika sveska, 
pod naslovom: ,Cp6eku  cmomMeHuiu MJEeTauKOr'B apxuBa. Acta 
archivi veneti, spectantia ad historiam Serborum et reliquorum Sla- 
vorum meridionalium. Collegit et transeripsit dr. Joannes Scha- 
f4rik, in lyceo principatus Serbiae Belgradiensi professor p. o. etc.“ 
Belgradi 1860,; T. 2 1., 548; II, 2 1. 622 sa snimkom jednog gla- 
goljskog pisma, koje je u arkivu našao. 
Radnja ova, oko koje se samo društvo toliko mučilo, dokle ju 
je izvelo, prinijela je mnogo koristi historičkoj nauci našoj, ako i 
nije zadržala onu vrijednost na dalje, koja bi, prema onolikom 
trudu, trebalo da joj je pripala, ili bi onima, koji su se oko nje 
brinuli, bila može biti dužnost da je obezbijede. U nas su prilike 
za naučna veća preduzeća mahom jako nepodesne. Iziskivanja od 
pojedinih snaga prevelika su i raznostručna već i za to, što je 
prema potrebi posla, koje državnoga koje školskoga, koje naučnoga, 
premalo snage; samo jači ljudi u stanju su da se potpuno skon- 
centrišu. Oskudica novčanih sredstava za zbirke i oskudica zbiraka 
samih izlazi još veća kad se pomisli, da je svakoj zbirci prije vrlo 
kratkog vremena prvi temelj položen. I ,,društvo srpske slovesnosti“, 
kad je ovaj posao preduzelo, bilo je u takom stanju, da svega do- 
hotka svoga, za vršenje cjelokupnog, po sebi ogromnog zadatka, 
nije imalo ni punih 200 dukata. Država je u dvije godine dala 
nešto sredstava na istraživanje u mletačkom arhivu, i J. Šafariku 
je sav posao valjalo izvršiti o ferijama, dokle su ga doma čekali 
svi redovni i obični poslovi. To su uzroci, sa kojih ni;plan nije 
mogao biti onako prostran, kakav je, poslije, u povoljnijim prili- 
kama počela izvršivati Jugoslavenska akademija, niti je J. Šafarik 
bio u stanju uložiti u posao onoliku pažnju, kakvu s pravom traži 
S. Ljubić, ocjenjujući ovaj posao u Književniku II, 292 i d. tim 
prije što minuciozna kritičnost ni onako nije pripadala u najjače 
strane njegove, niti se mogla u njega razviti u prilikama, u kakvima 
je on u Srbiji radnju svoju razvijao. K tome je valjda mnogo do- 
dalo i to, što i onaj činovnik, koji je u Mlecima J. Šafariku ob- 
jasnjenja davao, nije u tim objašnjenjima bio koliko treba pouzdan. 
Ali se cijelom preduzeću ne može odreći pohvala, da je jedan oz- 
