SVEČANA SJEDNICA 
JUGOSLAVENSKE AKADEMIJE ZNANOSTI I UMJETNOSTI 
dne 26. studenoga 1877. 
I 
BESJEDA 
PREDSJEDNIKA DRA. FR. RAČKOGA. 
Veleučena gospodo akademici! 
Visoko štovani sbore! 
Današnjom svečanom sjednicom završujemo opet jednu akade- 
mičku godinu, o koje plodu obaviestit će vas tajnikov godišnji 
izvještaj. Ali ovom godinom završuje naša akademija i desetu go- 
dinu svoga života. Ako i jest ovo razdobje kratko za zavod, koj 
je za stoljeća osnovan i kojega plodova živući naraštaj ne uživa: to 
je ono ipak dostatno dugo, da mu se u dojakošnjoj radnji duh 
i smjer zamietiti i ocieniti može. 
U prvoj svečanoj sjednici, držanoj u ovoj dvorani dne 28. srp- 
nja 18617 godine, dopade me sreća sa ove častne stolice nacrtati 
osnovu, koju bi naša akademija izvoditi imala u svojoj naučnoj 
i književnoj radnji postupice i oprezno, ali odlučno i neprekinuto. 
Crtajući onu osnovu bijah, gospodo akademici, samo tumačem 
vaših misli i osjećaja, bijah pače glasnikom sviesti narodnje. 
Ni je ona osnova letila nebu pod oblake. Našoj akademiji nije 
se namienilo odkriće novih svjetova u nauci, ili riešenje zaku- 
častih čvorova znanosti. Niti imaju oči naše upućene biti na bajne 
obale Nila, Eufrata, Tigra, Inda i na neprozirne tajne tamošnje 
davnine. Ovakove zadatke obće znanosti propustismo učenim za- 
vodom velikih i daleko naprednijih naroda, što no su atmosferom 
svjetske prosvjete nošeni. 
Predmet, koj za iztraživanje dopitasmo našoj akademiji, u pr- 
vom je redu narod naš i domovina naša u različitih odnošajih i 
# 
