298 SVEČANA SJEDNICA JUGOSLAVENSKE AKADEMIJE. 
razmjerih njihovih, a za tim pretakanje obćenaučnih resultata u 
književnost našu. Vi znate, a i živo osjećate, kako smo do ne 
davno bili i kako smo donjekle još svedjer sa naučnoga gledišta 
tudjini u svojoj vlastitoj kući. Prekrasan jezik naš ležaše sahra- 
njen u skrovištu srdca našega puka; nit narodnje predaje bijaše 
prekinuta; misli i osjećaji naroda višim slojevom njegovim neraz- 
umljivi; utroba zemlje naše zastrta poljodjelcu i obrtniku. Kada 
se nauka trudi, da skine zavjesu sa svetinja ovih, ne samo vrši do- 
moljubnu dužnost svoju, nego jih podjedno osvaja za obći hram 
sveukupne nauke, koja se stvara i diže iz onih osebnih iztraživanja. 
Naš jezikoslovac odkriva veoma dragocjen prsten u kariki jezika 
jedne velike obitelji ljudske. Naš povjestnik razgaljuje prošlost 
jednoga znamenitoga diela iztočne Europe. Naš prirodoslovac ra- 
zastire koprenu sa zemlje, koja je nalik mostu izmedju dva 
kopna. Svi ovi, ako se i bave iztraživanjem našega naroda i naše 
zemlje, služe podjedno obćoj svjetskoj znanosti, koja će jih, budu 
li vriedni i dostojni, svojim svećenikom pribrojiti i za trud njihov 
zahvalna jim biti. 
Namienivši našoj akademiji taj zadatak, nametnusmo joj za prvi 
posao prikupljanje gradje za znanstveno poznavanje našega naroda 
i naše domovine. Ovaj je posao pače glavni svakomu učenomu 
družtvu, jer je on uvjet dalnjemu izučanju i jer ga samo ujedi- 
njene sile uspješno provesti mogu. 
Na taj mučan i trajan diel radnje može se naša akademija sa 
zadovoljstvom osvrnuti. Za poznavanje na ime našega jezika u 
historijskom mu razvoju kano takodjer za poznavanje književnih 
spomenika, jednako dragocjenih jezikoslovcu kano što i gojitelju 
književne i kulturne narodne povjesti, izdala je akademija obilnu 
i zanimivu gradju. U tom obziru ona je jednakom revnošću sabi- 
rala i na svjetlo iznosila književne spomenike srednje dobe, bili 
oni pisani glagolicom, čirilicom ili latinicom, kano što i one, koji 
su sastavljeni pod uplivom prieporoda klasičke obrazovanosti u sred- 
njoj i zapadnoj Europi. Književnih spomenika srednje dobe iz- 
niela je do 60, koji prije, sakriveni u rukopisih, niesu bili nikako 
poznati. Jedan njih dosiže čak u XL, ostali su većinom iz XIII, 
XIV. i XV. stoljeća. Od književnih spomenika druge dobe izdala 
je akademija veću čest djela hrvatskih književnika XVI. stoljeća; 
a ova se izdanja pred pokusi predjašnjimi odlikuju ne samo svojom 
obsežnosti, nego i punoćom i kritičnošću. Ne manje obilna je do 
sada izdana gradja za državnu poviest. Akademija je u tom po- 
