230 SVEČANA SJEDNICA JUGOSLAVENSKE AKADEMIJE. 
Vjerna imenu i zadatku svojemu naša je akademija prema silam 
svojim i prema okolnostim sakupljajući gradju i obradjajući ju obu- 
hvaćala sveukupan narod naš u jednoj i drugoj, zapadnoj i iztočnoj, 
polovici njegovoj, iznoseći jezične, povjestne i pravne spomenike 
hrvatske i srbske, znajući, da se oni zamjenito popunjuju, i da 
su nikli na jednom zemljištu, koje su svjetski dogodjaji u dav- 
nini prepolovili. U tom je pravcu naša akademija revno podupi- 
rana bila umom i perom više srbskih uglednika. Ovako radeći 
pokaza naš zavod, kano što se od ozbiljnoga učenoga zavoda i 
ne smie drugo očekivati, da uzdigavši se iznad dnevnih zadje- 
vica pripomaže postojano uzpostaviti umnu zajednicu izmedju dva 
brata, na kojih se dualizam u višoj sferi narodnog. života u proš- 
losti težko osvetio. Prikupljanje umnih sila na jugu našem jest 
ujedno uvjetom duševnomu razvitku našemu, uvjetom položaju 
našemu u svietu duševnom, pače uvjetom obstanku našemu. Stojeći 
pod silnim uplivom germanske i romanske prosvjete podobni smo 
održati i razviti svoju narodnu osebinu, ako joj podlogu do na- 
ravnih medja razmaknemo, uklanjajući vremenom umjetno podig- 
nute granice. 
Širja podloga za nauku kano i prikupljanje živalja iz nepresušive 
struje narodnjega života ujedno su preduvjeti, da znanosti i u nas, 
uzprkos kosmopolitskomu jim značaju, zadobiju s vremenom izraz 
samonikloga umnoga ploda, kakav imadu .one kod svih duševno 
samostalnih naroda. I u tom pravcu akademija je bar sjeme bacila. 
Jedna od namjera kod osnivanja naše akademije bijaše, da uz 
toliko razcjepkanje narodno, uz toli raznolike težnje u družtvu 
našem, radnici naši na polju prosvjete nadju u njoj stecište svoje. 
Zavod naš u tom si je pogledu sviestan, da je vrata svoja držao 
širom otvorena za svakoga, koj je u hram znanosti unići htjeo. A 
u koliko je akademija već do sada uspjela u prikupljanju radnika, 
to pokazuje dosta liepa kita pisaca, koji su joj pero svoje u službu 
dali. Osim toga poticaše akademija naše književnike i tiem, što jim 
je svagdje, gdje kod i koliko god je mogla, priticala u pomoč. 
U rad naše akademije u toj prvoj desetini ide i to, što je dosta 
velikim trudom i ne manjim troškom sastavila liepu knjižnicu sa 
veoma dragocjenom i bogatom sbirkom rukopisa i riedkih književ- 
nih starina. 
Osnova, po kojoj se ima razvijati naša akademija, jest tako ob- 
širna i prostrana, da se ona u prvoj desetini nije mogla u cielom 
obsegu provesti. Ali okvir te osnove prikazuje se prilično gotov. 
