236 SVEČANA SJEDNICA JUGOSLAVENSKE AKADEMIJE. 
akademija liepu gradju već do sada sakupila i priobćila. — Isti 
član u razpravi včne'c' (orepayoc) i diadima (čiždnua), iztražujući 
što spomenici govore o krunitbi srbskih vladalaca prije Dušana po- 
kazuje, kako se tu svaki put spominje samo ,včnac“ (to je kruna, 
koju si novo-vjenčani bijaše dobavio iz Rima), tek u Dušanovoj 
krunidbi biva spomen i o diadimi: vladaoci prije Dušana dakle 
imahu manja insignia, nego li bizantinski carevi, istom Dušan uze 
se služiti sasvim ovakimi, što se divno podudara i sa slikami na 
starih novcih. — Isti član priobći život sv. Petke od patriarha bu- 
garskoga Jevtimija, kojega je kritički za novo izdanje priredio po 
štampanoj Božidarovoj knjizi od god. 1536. I priobči gradju, 
naime tri priloga za srbskoga ljetopisa. — Isti član u nekrologu 
o dopisujućem članu dru. Janku Šafariku, iztiče književne radnje 
pokojnikove i golemi napredak, što ga Srbija učinila za ono 33 
godine, što jih je pokojnik u Srbiji proveo, a tomu je i pokojnik 
znatno doprinosio. — Isti član u svojoj razpravi 6 u srbsko- 
slovenskoj % bugarsko-slovenskoj književnosti od XV. stol. nadalje 
izvadja razlikovanje medju 5 i > u srbskih rukopisih i dokazuje, 
da su srbski rukopisi u tome samo sliedili bugarska pravila, koja 
ako su u bugarskoj književnosti mogla imati i najčvršći osnov na 
živom bugarskom govoru, u srbskoj su književnosti morala biti 
na odmet sve dokle se nebi barem nekako prema srbskomu govoru 
udesila. Na svaki način oni srbski pisci, koji su ovo uvodili ili pri- 
mali i držali, nisu pokazali mnogo samostalnosti. 
Dopisujući član Ivan Tkalčić svojom razpravom o crkvenom 
redu Cistercita u Hrvatskoj započeo je ciklus svojih studija, koja 
je namienio crkvenim redovom u |nas, od kojih su mnogi revno 
nastojali o domaćoj knjizi i umjetnosti. Akademik za prvu raz- 
pravu za to odabra red cistercitski, jer je on nastavak glasovitoga 
reda benediktinskoga, koj je za domaćih vladalaca cvao po Dal- 
maciji. Spomenuvši postanak i zadaću toga reda, pripovieda, kada 
se prvi put pojavio u Hrvatskoj i kako se ovdje razgranio. 
Dopisujući član Matija Valjavec prinese razpravu o naglasu u 
viečih na a u (novo-) slovenskom jeziku, u kojoj ponajprije raz- 
pravlja o skakanju naglasa prama kraju rieči u njekojih pa- 
dežih, koje skakanje dolazi ne samo u kranjštini, ugarskoj slo- 
venštini i kajkavštini nego i u rezijanštini. Akademik podkriepljuje 
svoje dokaze obilnimi primjeri. Razprava je razdieljena na dvie 
česti: u prvoj navodi rieči, koje imaju kakav naglas u singularu 
