2 J. SCHLOSSER-KLEKOVSKI, 
Prije pako nego oprovrgnem neumjestno preziranje lagodnih 
ovih životinjicah i prije nego se upustim u glavni predmet aka- 
demičke moje razprave, progovorit ću koju o važnosti zareznikah 
prema bilinstvu i o medjusobnu savezu, koji medju njima postoji. 
Poznato je, kako zareznici pomažu oplodjenje mnogih biljkah 
i kako oplemenjuju mnogi cviet; jer mnogoljetno i neumorno opa- 
živanje osvjedočilo je prirodoslovce i poimence botanike, da ima 
puno biljkah samoraslih, koje se mienjaju oblikom i bojami, 
čestoputa samo radi toga, što kod oplodjenja sudjeluju kornjaši 
kao vrtljari naravski. 
Botanik Curtius Sprengel bijaše prilično prvi, koji je drugove 
svoje god. 1797 upozorio na medjusobnost, koja postoji medju 
bilinami i zareznici. Prva njegova opažanja protežu se na Gera- 
nium sylvaticum L. Opazi on najme, da je dolnja strana cvietnih 
laticah čestimi sićušnimi vlasi obasuta. Kao pobožan čovjek obće 
priznan, bijaše uvjeren, da premudri stvoritelj nije stvorio niti 
jedan vlasak bez stanovite svrhe i uzroka, trudio se je dakle 
spoznati korist ovih vlasakah, te se doskora uvjerio ,. da im je 
zadaća med u cvieću štititi proti kiši, 1 pristup zareznikah u 
medne cievice otegotiti, nipošto pako sasvim zapriečiti. 
Na stazi nastupljenoj protegne Curt. Sprengel svoja opažanja 
sve dalje, razmišljajuć nije li svemoguća ruka možebiti i med po- 
stavila na dno cvieća u stanovitu svrhu? Nu ne zadovolji se time, 
da je med zato ondje, da se š njim kornjaši samo hrane, već je 
motreći pobliže vidio, kako mnogi od zareznikah meda se niti 
nedotakoše, nego da tarući prašinu sa pestićah odoše opet na 
drugo cvieće srodno, te tako da se -opetovnom svojom radnjom 
baviše samo prenašanjem peludi iz jednih prašnikah i pistillah na 
druge. 
Marljivi medjutim prirodoslovac ovaj se još većma začudi, kad 
mu iz sjemena biljke Geranium sylvaticum porastoše puno krep- 
čija individua nego ona, od kojih je uzeo sjeme, da ista takodjer 
veličina cvieća i boja bijaše promienjena, premda su tlo i njega 
ostala svim jedna te ista; ali začudjenje njegovo se još i nadalje 
povisi, kada opazi, da su iz sjemena od Geranium pusillum , koji 
je slučajno došao medju prijašnje biljke njegove i kojemu su evieće 
zajedno oplazivali oni isti zareznici, da su rekoh nikla individua 
ne samo cviećem nego i cielim oblikom i strukom posve različna. 
Opažanja ova bi već sama po sebi mogla oštroumnoga inače 
botanika uputiti o promjenljivosti vrstih, ali kao vjeran pristaša 
