b2 P. MATKOVIĆ, 
u boju palih odnosno poklanih stanovnika. Velikom mukom našlo 
je poslanstvo u blizini slobodno mjesto da je uzmoglo prenoćiti. 
Prenoćivši zapule sa niških gora putem k Dunavu, udarivši ties- 
nom dolinomi u priedjel s gustom šumom obrasli, što pozniji pu- 
topisci ,bugarskom šumom“ (Silva  Bulgariae) nazivlju: imaju- 
mnoge zavoje, zakuke i zalaze te prispjeli su sa vrletnih i mučnih 
visina u močvarnu ravninu. Tu jih barbarski brodari primili i pre- 
bacili u čamcih sastoječih od jednoga drveta, koje oni sami iz re- 
zanih i izdubenih stabala priredjuju. Možda je ovaj dio Priskova 
putopisa za to mršav, što je poslanstvo putovalo kroz opustošene 
priedjele i kraj razorenih gradova i gradića, koje su Huni vatrom 
i mačem u dugotrajnih ratovih satrli. Nije bilo onih bujnih prie- 
djela, niti bogatih znamenitih i jako naseljenih gradova i gradića, 
koje bi putem pisac opisivao: gola pustoš i razvaline pokazivahu 
put hunskih navala. Ako su i druga poslanstva udarila onim putem, 
kojim je išlo i Priskovo poslanstvo, tada neima sumnje, da su išla 
poznatom toli znamenitom rimskom cestom, koja je vodila iz Ca- 
rigrada na Sredec (Sofiju) i Niš, pa niz Moravu do njezina ušća 
u Dunav; a valjda su i druga poslanstva prebacila Dunav, gdje 
ga je i prvo prebrodilo, naime kraj grada Margus naprama Kon- 
stanciji. To je ona poznata staro-rimska cesta, od Bizanca u Sin- 
gidunum, što je potanko popisana u rimskih itinerarih (Peut. tab., 
Itin. Anton. i Hier.), na koja ćemo se u poznijih putopisih češće 
pozivati, * 
Za bizantinskih careva Anastazija (g 491—918) i Justina (518 
do D217) često su rimski pape obćili preko svojih poslanika s cari- 
gradskim dvorom, osobito radi monophysitskih razmirica i Akaci- 
jeva henotikona (€vorx9y)*. Iz papinskih (Gelazija I, Felixa IV. ji 
“ Hormisde) pisama i naputaka na izaslanike k carigradskomu dvoru 
(Mansi loc. cit.) razabire se, da su papinski izaslanici putovali kop- 
9). Od Atile razoren Justinian ga opet sagradi i utvrdi (Procop. de Aedif. 
IV, 1). Priskus navodi da na sjevernoj obali rieke leži, ali rieke (Nišave) 
nespominje, valjda se već za onda istim imenom zvala. Ostalo K. Jireček 
Heerstrasse, p. 20—22, 87—89. 
1 Medju čitanjem i štampanjem ove razprave izidje poveća razprava od 
dra. Konstantina Jirečeka (Die Heerstrasse von Belgrad nach Constantinopel 
und die Balkanpisse. Prag 1877), koja učini suvišnim u ovoj razpravi ne 
samo opis pomenute ceste, nego i mnoga druga topografska tumačenja. 
2 Mansi: Sacrorum conciliorum no1a et amplissima colleetio. Florentiae 
1162 KRVNI: 
