PUTOVANJA PO BALKANSKOM POLUOTOKU. 61 
navode u pripoviedanjih pobožnih putnika, raztresenih po ,Sagas“. 
Tri se puta navode, kojimi su putovali skandinavski hodočastnici 
u svetu zemlju: a) iztočni put (Austrvegr), gotovo najobičniji do 
trinaestoga stoljeća; b) zapadni put (Vestrvegr), ili pomorski put 
na Sredozemno more, kojim su obično Norvežci putovali; napokon 
c) put na Rim (fiomavegr), što ga gore napomenusmo. Iztočni put 
vodio je na Visby (ili Ostergarn), cvatući grad slobodnoga ostrova 
»Gottlanda“; odovud na Polock ili Novgorod, znamenito tržište sred- 
njega vieka; ostali je put na Kijev i Dnjeprom onaj isti do Cari- 
grada, što ga opisuje Konstantin Porfirogenita (De Admin. imp. c. 
9.; tom. III, p. “4, ed. Bonnae), kojim su putovali Skandinavci i 
Rusi sa sjevera u Carigrad. 
Pošto su Magjari primili kršćansku vjeru, te se nješto malo pripi- 
tomili, stadoše mnogi pobožni putnici, osobito iz srednje Europe, 
na svojih zavjetnih putovanjih u svetu zemlju prolaziti oko polo- 
vine jedanaestoga stoljeća kroz Ugarsku. Putnikom iz pomenutih 
krajeva, osobito iz Njemačke, bješe put kroz Ugarsku najudobniji ; 
jer jih je rješavao pogibeljnoga i mučnoga putovanja preko Alpa 
i po moru, a mladi jih kršćani, osobito njihovi kraljevi, primahu 
gostoljubivo, pružajuć im na prolazu svaku pomoć i zaštitu, ure- 
divši za hodočastnike više dobrih pristaništa. 
Prije nego što pristupimo na sama ta putovanja, koja su išla po 
balkanskom poluotoku u svetu zemlju, valja nam još napomenuti 
»popis puta“ od neznana pisca, kojemu je naslov: ,descriptio itine- 
ris in terram sanctam“.3 Ovaj je itinerar napisan, kao što se iz 
sadržaja razabire, za uputu pobožnim putnikom, koji bi putovali 
kroz Ugarsku na Carigrad u Palestinu; a formom nerazlikuje se od 
drugih sličnih itinerara onoga vieka. Buduć da taj itinerar potiče 
iz dvanaestoga stoljeća (Eccard, op. cit. p. 1346), te je napisan vje- 
rojatno medju drugom i trećom križarskom vojnom, zato ga tu 
prelazimo, te ćemo ga na svojem mjestu ocieniti. 
Pošto su Kalifi, Hakemovi nasljednici, slobodno ispoviedanje kr- 
šćanske vjere opet trpjeli, a sveti se grob pomoću grčkih careva 
! Potanje o skandinavskih putovanjih Riant: Expeditions et pelerinages 
des Scandinaves en terre Sainte au temps des eroisades. Paris 1865; p. 
62—87. Muralt: Essai de chronographie byzantine I, 522—524. 
3 Stephani regis vita apud Pertz (M. G. S. S. XI, 227, 235. VII, 62. 
IV, 145). Katona. Histor. cr. regum Hung. II. p. 304—11, 337. Wilken: 
Gesch. d. Kreuzz. I, 35. Biidinger: Oester. Gesch., p. 4195. 
* I. G. Eccard: Corpus historicum medii aevi. Tom. II. Lipsiae 1723 
p. 1346. 
se 
