PUTOVANJA PO BALKANSKOM POLUOTOKU. 69 
Carigrada u svetu zemlju, te da su pobožni putnici tek onda uda- 
rili pomenutimi krajevi u Palestinu, iza kako se kršćanstvo u 
Ugarskoj utvrdilo, jer su se hodočastnici uztezali putovati kroz 
poganske zemlje. 
Raimbert, biskup verdunski, zaputi se god. 1038 takodjer kroz 
Ugarsku na putovanje k svetomu grobu, ali na putu umre i za- 
kopaše ga u Biogradu (Bellagrada), odkuda ga poslije kući pre- 
nesoše“". 
Lietbert, biskup kambrajski, potaknut gorućom željom pobožnosti, 
da pohodi“ sveta mjesta, gdje je spasitelj živio i umro, zaputi se 
god. 1054 mnogimi dostojanstvenici i toli velikom pratnjom naroda 
u svetu zemlju, da ju nazivlju ,vojskom gospodnjom“ (evercitus 
domini)". Opis ovoga putovanja nepodaje točnoga putopisa, naime 
nepominje ni smjera puteva, niti se nenavode mjesta, kojimi je 
sveta četa prolazila. Zemlju, kojom su hodočastnici putovali i 
narod, s kojim su posla imali, ne samo da putopisac obćenito i 
neizvjestno spominje, pače zemlju i narod najernijimi bojami div- 
ljačtva crta; da tim težkoću putovanja i goleme njegove pogibelji, 
a požrtvovnost i muke hodočastnika što krupnije iztakne. Cielo je 
ovo putovanje prepredeno svakojakimi pričami i čudnovatimi zgo- 
dami, a to je malo ne obćeniti biljeg svih putopisa srednjega 
vieka, odnosečih se na putovanja u svetu zemlju. Putopisac Liet- 
bertova putovanja, odnosno njegov životopisac, pokazuje, kako 
će se niže vidjeti, toliko topografsko neznanje, da se točan put ni 
nacrtati neda. ,Pobožni putnici“, veli životopisac, ,prodjoše gra- 
dove i mjesta, šume i planine, te su dospjeli u zemlju Huna, 
naroda divljega po običajih i jeziku. Udariše Dunavom i dodjoše 
u Panoniju“. Kralju ugarskomu (Andriji 1.), koj se često nutr- 
njimi ratovi borio, bješe s početka sumnjiv dolazak i namjere 
tolikoga inostranoga naroda, čudeći se, da Lietbert poduzimlje 
toli mučno putovanje; jer je ono doba jedva tko ili gotovo 
nitko taj put poduzimao?š. Putnici su vjerojatno udarili kroz 
1 Gesta episcoporum Virdunensium ad a. 1038 apud Pertz, M. G. S. S. 
IV, p. 49. 
2 Chronicon S. Andreae Castri Cameracensii. Lib. II. De profectione 
domini episcopi Lietberti in Jerusalem (Pertz M. G. S. S. VII, 535). — 
De beato Lietberto ete. Aeta Sanctorum , junii tom V. Romae 1867. 
Iter hierolimitanum, pag. 507. — Wilken: Gesch. d. Kr. I, S. 35, Nota 
86. — Michaud : histoir des Crois. 1. p. 444—446. 
3 ,Quoniam illis diebus vix quilibet aut poene nullus hoce iter arripie- 
bat.“ Vita in Aetis S.S. op. cit. p. 907. 
