PUTOVANJA PO BALKANSKOM POLUOTOKU. T1 
nošnju i obrezavanje, koje se gore iztiče, nemože se nego na 
nekoji turski narod odnositi. Prevalivši srečno taj ubitačni i užasni 
priedjel, udjoše, navodi životopisac, »u Dalmaciju (sic!) i njezina 
mjesta, gdje je Diokletijan sagradio kupalište (sic!) i gdje je za- 
davao raznovrstne muke kršćanskim mučenikom.“ Tu nastaje onaj 
gore pomenuti topografski metež. ,Odonud“, nastavlja dalje puto- 
pisac, ,udariše k Isauriji, a prevalivši ju dospjeli su u Korint (), 
gdje začuše o grobu sv. Dimitra (!), kojega su željeli pohoditi. 
Odatle napokon zapute u sirsku Laodiceu“. Tu je bez sumnje 
zamienjena Dalmacija za Makedoniju, a Korint i dalmatinska Sa- 
lona za Solun, na što nas upućuje grob sv. Dimitra." Solun sjeti 
bez sumnje životopisca na dalmatinsku Salonu i na Diokletijana, 
koj nije u Saloni već u Rimu sagradio kupalište. Kojim su pako 
putem putnici udarili od Niša k Solunu, da li na Prištinu i Skoplje 
pa k lievomu bregu Vardara; ili na Sredec, pa odatle k staro- 
rimskomu Stobi (Sirkovo, na ušću Črne u Vardar?); ili današ- 
njim putem na Leskovac, Kumanovo, pa uz Vardar (od ušća 
Bregalnice)* u Solun, to je težko opredieliti radi nestašice poda- 
taka. Solun bješe u ostalom i ono doba znamenita luka, stjecište 
trgovačko, odkuda se morem* udobno prevažalo u Laodiceju (u 
Siriju). 
Godine 1064 poduzeto bi iz Njemačke sveto putovanje u Jeru- 
golim, nalikujuće pogledom na množinu učestnika pravoj križar- 
Skoj vojni; te je na zapadu veliku pažnju pobudilo. Vodjom te 
svete čete bješe Sregfried, nadbiskup mogučki, a pratijaše ga 
mnogi odlični biskupi, silna četa plemića, svećenika i svjetovnjaka, 
bogataša i siromaha ne samo iz Njemačke, nego takodjer iz Fran- 
cuzke i Englezke.* Tvrdi se, da je bilo u svem do 7000 pobož- 
nih putnika, koji se u studenomu g. 1064 dadoše na to putovanje.“ 
1 Aeta S.5., octobris t. IV. Tafel: De Thessalonica eiusque agro. Bero- 
lini 1839, p. 117. 
2 Momsen Corpus inserip. latin. Vol. III, 1, p. 119. 
3 Hahn. Reise v. Belgrad nach Salonik. Wien 1868. 
* Tafel: De Thessalonica, p. 22 et seq. 
5 Mariani Scotti chronicon ap. Pertz, M. G. S. S. VI, 558. Lamberti 
annales ad a. 1064 et 1065 ap. Pertz S. S. V, 168. Annales Altahenses 
ap. Pertz S. S. XX, 815. Baronius: Annales Ecelesiastici, Venetiis 1606, 
ad a. 1064, p. 225. Wilken, I, 39. Micehaud, t. I, p. 446— 449. Ebeling: 
Die deutschen Bischčfe II, 126. Giesebrecht: Geseh, d. deutschen Kaiser- 
zeit, Leipzig 1862—68, III. B. p. 104—106. 
6 Annalista Altahenski tvrdi (p. 815), da jih je bilo 12000. 
