12 P. MATKOVIĆ, 
Neima sumnje, da je neka otajstvena vjerska zanešenost onoga 
vremena vodila toli mješovitu četu iz Njemačke u Palestinu; jer 
je poznato, da se onda obćenito vjerovalo, da će biti na uzkrs 
god. 1065 sudnji dan. To je zaista bilo čudnovato putovanje: ho- 
dočastnici neputovahu pješke i u prostom odielu poput drugih po- 
božnih jerusolimskih putnika, već na konju, preobterećeni zlat- 
nim i srebrnim posudjem, dragocjenimi sagovi, koje su prostirali 
gdjegod počivahu ili noćivahu, putovahu sa silnom pratnjom i veli- 
kaškim sjajem (Marianus Scottus op. c. p. 098). Tolika je bila 
nesmotrenost od nadbiskupa i drugova mu, primjećuje Lambert 
(Annales, op. c. p. 168), iznačati na sviet toli silno blago i bo- 
gastvo, da je narod zemalja, kojimi su prolazili, iz gradova i 
sela navrvio, da vidi toli sjajne _ muževe i toliko veličanstvo; što 
je ujedno hodočastnike dovodilo u pogibelj, jer je u narodu bu- 
dilo požudu, da tudjince oplieni. S toga i bješe putnici putem iz- 
loženi velikim pogibeljim i svakojakim neprilikam. Nekoliko milja 
pred Jerusolimom nasrnuše na putnike divlji beduini, te je obsje- 
doše, dok jih nije Emir od Ramleka oslobodio ; večina jih je umrla 
putem, a jedva jih se 2000 kući povratilo. Nijedan od navedenih 
pisaca nedonosi potanjega putopisa o tom putovanju, niti isti Ma- 
rianus Scottus, koj je za nadbiskupa Siegfrieda u Moguću kao 
svećenik živio i umro (1080), te ije bio u položaju potanje okol- 
nosti toga putovanja saznati. Ljetopisac Altahenski (Pertz S. S. XX, 
815) donosi o Siegfriedovom putovanju razmjerno najobširnije 
viesti. Jedva što su putnici, navodi ljetopisac, prebacili rieku Mo- 
ravu (March), umah nastaše hajdučke navale, dok nedodjoše u 
Carigrad, gdje se pokloniše ondašnjemu caru Duki', pohodiše 
svetu Sofiju i mnoge druge crkve, kojih je bilo u Carigradu u 
obilju. Odovud udariše na Liciju. ,Izkusismo“, primjećuje Gunter, 
biskup bambržki, ,da su Ugri (Ungros) bez kraja uslužni, Bu- 
gari (Vulgarios) pako potajno kradu; Uze? bježasmo što javno 
bjesne, Carigradjane spazismo grčki i carski ohole, a Romejce 
(Romanitas) podnosismo bjesneće preko svake čovječje i živinske 
1 Ljetopisci spominju umjesto Duke cara Alexija, misleći, da je ,,duka“ 
naslov. Baronius, 1. cit. | 
2 Anna Komnena (ed. Paris. p. 201) tumačeć odkud dolozi ime ,,Ozo- 
limna“ (zaljev, gdje utiče Dnjepr) primjećuje, da ,OUCo:“ je prosto pučko 
ime za Hune. Uzi su po Šafafiku turski narod, naime Polovci, odnosno Ku- 
mani. Slav. Alterthiimer I, 502, Anm. 4. Dalje izvadjanje u Račkoga, Rad 
XXXI, 196. 
