16 P. MATKOVIĆ, 
paše ovce i goveda. Bugari prisiljeni tim na svoju obranu, udare 
na križare, osvete se gdjegod mogoše, a 140 križara spališe živih 
un onjekoj crkvi, gdje su utočište i spas tražili. Na to zaputi 
Valter, u strahu za svoju ostalu vojsku, ostavivši bjegunce, kroz 
»bugarsku šumu“ (silvae Bulgarorumn, Alb_ Aq. i Wil. Tyr.), što 
se na široko i daleko prostire, koja ga je od daljih navala za- 
klanjala. Prevalivši ju oprezno za osam dana, dospije u ,bogati 
Niš (Niceh), središte bugarske države“.' Valter se u Nišu potuži 
namjestniku (duci et principi terrae) radi biogradskih nepravda, 
koj mu dade (valjda obreče) zadovoljštinu, obskrbi vojsku s hra- 
nom, i dade mu pratioce, da ga prate ,bugarskimi gradovi“ do Ca- 
rigrada.* Ostanci Valterove vojske udare dalje poznatom cestom na 
Sr6dec (Sternite, Alb. Aq.; Stralicia Will. Tyr.) ili Sofiju, Plovdiv 
(Phinopolin, Alb. Aq.) i Jedrenu (Adrianopolin, Alb. Aq.) i prevale 
put bez novih zaprieka i nevolja. Nakon dvomjesečnoga mučnoga 
putovanja prispjeli su križari pod zidine Carigrada, gdje im car 
Alexij dopusti, da čekaju na Petrovu vojsku. 
Petar Acheryski zaputi sa svojom vojskom iza Valtera, prevali 
dozvoljom kr. Kolomana Ugarsku na istom putu, te prispije bez 
zaprieka u Zemun (Malevilla) k ušću Save. Dalje putovanje nacrtati 
ćemo kao što ga izvori* prikazuju, neupuštajuči se u historijsku 
kritiku pripoviedanja, koja nam nije tu posao, jer tražimo u tih opisih 
samo geografske podatke, koji bi pripomogli k poznavanju zemlje 
i naroda u ono doba. Petar je tek u Zemunu saznao za nepravdu, 
što ju tamošnji stanovnici počiniše Valterovoj vojsci; tu se je gla- 
salo o njekoj zavjeri, ugovorenoj (medju Guzoem i Nikitom) proti 
njemu i njegovoj vojsci, što mu zadavalo dosta brige. Vrh toga 
spaziše križari na zemunskih zidinah, kao znamen pobjede, viseće 
haljine i oružje, kao ostanke okrutnosti, počinjenih na Valterovih 
vojnicih. Na sve to razjareni križari udare na zemunska utvrdjenja 
\ Nicah, civitas ditissima, in medio Bulgarorum regno. Alb. Aq. op. e. 
p. 186. 
2 Sve što Albert Aquensis pripovieda o Nišu, to Willermus Tyr., ni ne- 
napomenuv Niša, prenosi na Straliciu (Sredec), koju nazivlje ,,Daciae me- 
diterraneae metropolis egregia“. Neima sumnje, da je Albertova tvrdnja 
vjerovatnija, jer je više u skladu s tadanjimi historijskimi odnošaji. 
5 Albertus Aquensis ap. Bougars. op. cit. p. 187. Will. Tyr. ap. Bon- 
gars p. 643 (Recueil; histor. oce. I, 50). Bernardi Thesaurarii de acquisi- 
tione terrae sanctae ap. Muratori S. S. VII, 670. Wilken, I, 81. Sybel. p. 
249. Michaud I, 70—74. 
