92 P. MATKOVIĆ, 
morem, imajuća četiri glavna grada: Zadar (Jazaram) i Solin (Sa- 
lonam) ili drugim imenom ,Spljet“ (Spaletum), Bar (Antibarim) 
Dubrovnik (Ragusam), naseljena je divljim narodom, viklim na 
kradju i ubojstva, zapremljena je svakuda planinami' i šumami, ve- 
likimi riekami i prostranimi pašnjaci, tako, da su vrlo riedke oranice. 
Narod najpretežnije žive o stočarstvu, osim ono malo stanovnika 
što žive po primorskih mjestih, koji su od ostaloga naroda i obi- 
čaji i jezikom različiti. Potonji govore latinski, ostali pako slovinski 
te se odievaju poput divljih naroda. Unišav dakle u tu pokrajinu, 
putovahu vrlo mučno, osobito što je bila zima, što su mjesta odveć 
nejednako udaljena, što je bila velika nestašica hrane i živeža. Kri- 
žari su svagdje nalazili gradove i sela zapušćena, stanovnici su bo 
iz straha kao divlja zvjerad sa ženami, djecom i imovinom bježali 
u planine i šume, bojeći se našega pogleda. Sliedeći našu vojsku 
potajno i na daleko, ubijahu gdjegod naidjoše na slabe starce i bo- 
lestnike, koji su lagano sliedili vojsku. Premda je knez, koj se i 
onako brinuo za svu vojsku, nekoju otmeniju gospodu s izabranom 
vojskom napred odaslao, a sam s najvećim dielom oklopnika po- 
sljednji išao, nije ipak mogao navala zapriečiti. Zrak je bio ma- 
glovit, vjekovit mrak, da bi ga mogli pipati, tako, da sliedeći jedva 
išli tragom predidućih, a koji su napried išli, jedva su na hitac ka- 
mena mjesta pred sobom razpoznavali. Zemlja obiluje potoci i rie- 
kami*, malo ne sva je močvarna; toliku je zemlja pojedinih dana 
vlagu izdavala i tako su guste bile magle, da je zrak bio po gotovu 
zadušljiv. Poznavajuć dalmatinski Sloveni, kao domaći, dobro prie- 
djele, pratijahu vojsku sa strane preko gorskih vrleti i kroz guste 
šume, te na goloruki narod čestimi provalami sa šuma napadahu. 
Knez i drugi velemože odbijahu navale: mnoge koplji probodoše, 
nekoje pako, koje uloviše, okrutno osakatiše i zatukoše, a bili bi 
mnoge još pobili, da nisu u susjedne šume uzmakli“. Ovo bi bio 
Vilimov opis, koj se s Rajmundovim u bitnosti slaže. Ako se u 
obzir uzmu prirodni odnošaji Dalmacije, osobito ono doba, kadno je 
zemlja bila gustimi šumami zarasla, a k tomu zimno vrieme, neima 
sumnje, da će se Vilimov opis tadanje Dalmacije u bitnosti pod- 
udarati s tadašnjimi prirodnimi odnošaji zemlje. Pošto je ovaj odjel 
križarske vojske potekao iz južne Francezke, iz zemlje, koja je 

' >Ibi sunt montes excelsi“ Bernhar. Thesaur. Muratori, S. S. t. VIL, 681. 
* Aquae profundo cursu rapidissimae“. Bern. Thesaur., Muratori, 
VII. 681. 
