PUTOVANJA PO BALKANSKOM POLUOTOKU. 93 
bila na razkošje starodavne kulture navikla, neima sumnje, da je 
sud o narodu jednostran i nepravedan. Neprijateljsko vladanje na- 
roda Slovenskoga moglo bi se i tim tumačiti, što se je možda iz 
susjedne Ugarske i Bugarske raznio glas o izgredih i okrutnostih 
križara, te jih je narod uprav zato bježao. I vladanje križara biti 
će jamačno izazivalo domaći narod, jer ovaj nebi iz obiesti ostav- 
ljao svoja ognjišta pred križari, niti bi putopisac bez potrebe izticao 
junačtvo svojega kneza ,Kako ni jezik, a ni podloga prosvjete“, 
dobro primjećuje Rački (Rad, k. XXXI[, 2352), ,nebijaše Romanu i 
Sloveninu sasma istovietna: to je prvi drzao drugoga neukim i su- 
rovim; a u tom slučaju, gdje prvi ide kršćanstva radi u daleki 
iztok, tražio je od drugoga bezuvjetnu službu“. ,Iza tolikih muka 
i pogibelji“, nastavljaju putopisci (Rec. 1, 97, Ill, 2317), ,dospjeli 
smo napokon u Skadar (Skodram) k slovenskomu kralju Budinu", 
s kojim je knez Rajmund često utvrdjivao bratinstvo i prijateljstvo, 
nadarivši ga obilno, da si tim domaće žiteljstvo oprijatelji, da uz- 
mognu križari potrebita kupovati i nabavljati. Ali ni tim nemogaše 
opitomiti divljačtvo urodjenika, jer su Sloveni po običaju svojem 
bjesneći naše ubijali i od golorukih otimali, što su mogli, dočim mi, 
da svoju rieč održimo, nijesmo smjeli upotrebiti svoga oružja.“ Ni- 
jedan od gore navedenih putopisaca neoznačuje samoga puta, kojim 
su križari udarili, niti se nenavode putem dotaknuta mjesta; jer ona 
četiri glavna nepravilno poredana grada, koja je Vilim vjerovatno 
od nekoga sredovječnoga kosmografa uzeo, uprav ništa nedokazuju 
za pravac puta, jer sve one gradove nisu ni dotaknuli. Križari, pu- 
tujući iztočnim krajem mora Jadranskoga, Hrvatskom, Dalmacijom 
i Zetom, vjerovatno su udarili onom starom rimskom cestom, koja 
je od starine vodila iz Oglaja (Aquileia) na Senj (Senia)*. Pošto 
od Senja do Zadra nije išla uz more cesta, zato su od Senja uda- 
rili nutrnjom zemljom, vjerovatno opet starom cestom preko staroga 
»Arupia“ (od Žutelokve na Otočac), odovud jugo-iztokom, Likom 
u Dalmaciju, naime kraj Kvarte izpod gornjega Kosinja, kraj sv. Mi- 
hovila u Lici, Obrovca, Šuplje crkve kraj Ivosevaca, Drniša, Muća, 
pa k moru u Solin." Odavle preko ,Aequuma“ nutrnjom zemljom 
1 Orderich Vitalis, 724, navodi izriekom ,,Budina“. Raumer, 1, 58. Rački 
Rad, k. XXXI, 232. 
2 Itinerariuvm Antonini; ed. Wesselingii, p. 273—274. 
3 Potanji opis stare ceste iz Senja preko Otočca u Solin kod Mannerta 
(op. cit. VIL, p. 365—370), a dotična mjesta s nadpisi u Momsena (Corp. 
