PUTOVANJA PO BALKANSKOM POLUOTOKU. 99 
i otrag, a noćju navaljivala na križarski“tabor.! Sve su se njemačke 
čete s Welfovom i Vilimovom, koj je vodio Akvitanc, u Cari- 
gradu sastale. Kojim je putem udarila akvitanska vojska, koju je 
vodio veseli vojvoda Vilim Poitierski i drugi francezki vitezovi 
(Stjepan Burgundski), toga izvori potanko nenavode; sva je pri- 
lika, da je i ona udarila poznatom križarskom cestom kroz Ugarsku 
i Bugarsku. Jer, pripovieda Ekehard (c. XXIIL, 7), da je bio Vi- 
limovoj vojsci, putujućoj kroz Jedrene (Adrianopolim) na glavnoj ili 
vojničkoj cesti (regia strata) prolaz zabranjen, pošto se križari putem 
u gradove, osobito utvrdjene, nisu puštali. Jedrene pako, na ušću 
Arde, Tundže i Marice, krasna položaja u prostranoj ravnici, bješe 
za onda jedan od najvećih gradova grčkoga carstva, ako ne naj- 
veći za Carigradom u bizantinskoj Europi, a kao takov bijaše i 
jako utvrdjen (Anna Comn. ed. Paris p. 277). Akvitani, nastavlja 
Ekehard, da ulaz u grad izvojuju, navale prirodjenom oholosti, 
zapale okolinu gradsku (suburbana), provale u grad, zapadu za ledja 
vojsci Pečenega, koja jih je putem jednako pratila i grad branila, 
mnoge obore i satru, te se napokon mrzkim putem (via dudum 
contempta) dalje k Carigradu zapute.* Buduć da izvori, govoreći 
o putovanju ovih križarskih vojska, nedonose potanjih putopisa, za 
to nepružaju ova putovanja s geografskoga gledišta uprav nikakovih 
znatnijih podataka. 
Sigurd 1., kralj norvežki, sin Magnusa Ill, zaputi god. 1007 
s križari u Palestinu, a na povratku udari od Carigrada kopnom 
kroz Bugarsku i Panoniju. Neznamo je li u Sagas opisano njegovo 
putovanje, ali Riant (p. 203) ga nepriobćuje. 
Jedan putopis iz početka XII stoljeća, spominje Taube, koj, 
kadno bi se našao, bio bi u naučnom pogledu vrlo znamenit. Po- 
menuti pisac tvrdi,* da je čitao putopis u rukopisu o putovanju Ge- 
nuvezca Grimalda, koj je god. 1120 do 1122 Hrvatskom, Slavo- 
nijom na Biograd i dalje u Krim putovao. Grimaldi navodi, pri- 
povieda Taube, da je našao Sriem pokrit ruševinami znatnih gra- 
" Guz, bugarski knez, bio bi onaj (Alber. 8, 34), koj je križare na putu 
kroz Bugarsku uznemirivao. Po Wilkenu (II, 143) bio bi Guz onaj isti 
Ovkac što ga Ana Komn. (ed. Paris, p. 214) spominje. 
* Alb. (8. 35) takodjer pripovieda o tom boju, na nekom mostu, na ko- 
Ji nijesu smjeli križari po Guzovoj zapoviedi stupiti. Za krvava boja 
ulove križari kneza, što je dalo povod miru i izmjeni sužnjeva. 
* Taube: Besehreibung des Kćnigreichs Slavoniens u. d. H. Syrmien, III. 
B. Vorbericht, Anmerkung. 
* 
