PUTOVANJA PO BALKANSKOM POLUOTOKU. 109 
se u svakom pogledu pitomijim pokazivalo: pruža to kultur-histo- 
riku dosta podataka, iz kojih se izvoditi dade, da su romanski na- 
rodi za onda Niemce u kulturi daleko nadmašivali. 
Na povratku udari Fridrik Švabski kroz Traciju, Bugarsku i 
Ugarsku. Konrad pako, koj je sa svojom pratnjom pohodio cara 
Manojla u Solunu, čini se, da je od Carigrada udario kopnom na 
Drač, odonud morem na Italiju, te se izkrcao u istarskoj Puli, od- 
nosno u Ogleju;* ali od ovih putovanja neima potanjega putopisa. 
Ljudevit, koj se radi politike s Konradom sasvime razdružio, udari 
neposredno iz Sirije po moru na Italiju, a Grci bi ga bili po gotovu 
ulovili, da ga nije Rogerovo brodovlje spasilo. 
Tu je u kronologijskom redu, da napomenemo putovanje arcehi- 
djakona tirskoga k bizantinskomu caru Manojlu od god. 1169 
(1168).* Putnik neopisuje svojega putovanja, ali donosi za ono doba 
dosta znamenite podatke o Srbih i njihovoj zemlji. Ovi su podatci 
već od raznih pisaca* navadjani i rabljeni, ali po svoj prilici po izvorih 
iz druge ruke. Vilim 'Tirski, kojega za križarska putovanja kao 
jedno od najglavnijih izvora često spominjasmo, priobćuje u VI. 
glavi XX. knjige svojega znamenitoga djela* opažanja, odnosno viesti 
o Brbih i njihovih postojbinah, koje potiču od piščeva putovanja. 
Vilim pripovieda u pomenutom poglavju, da je car Manojlo odaslao 
poslanike ka kralju Amalriku, da ugovore kako bi zajedničkom silom 
osvojili Egipat". Sporazumivši se carevi poslanici s kraljem, odasla 
Amalrik svojega prijatelja i pouzdanika, arhidijakona tirskoga, Vi- 
lima, koj“ zaputi s carevimi poslanici k Manojlovu dvoru, da 
s carem u ime Amalrikovo utanači ugovor i savez o vojni na Egipat. 
Nenašav Manojla kod kuće, putova Vilim s grčkimi poslanici za 
carem putem Ohrida, gdje je Manojlo rat vodio s Nemanjom (Nic. 

1 Otto fris., gest. Frid. I., 6. 59. 1. e. Giesebrecht, Bd. IV, p. 295, 481. 
Kugler, p. 204—212. 
* Muralt (Essai de ehronographie byzantine, 1057—1453, St. Peters- 
bourg 1871) stavlja Vilimovo putovanje u godinu 1169, oslanjajuć se na 
navale srbske, koje po Niceti (lib. V., 4, p. 206) padaju poslije zimskoga 
suncovrata. 
8 Sehaffarik, Geschichte der serbisehen Literatur, Prag 1865. S. 58. 
* Willermi Tyrensis Historiae lib. XX, cap. IV. Recueil des histor. d. er, 
Hist. oce. t. I. P. II. p. 945—948. 
5 Nicetae Choniatae historia de Manuele Comneno; ed, Bekkeri, Bonnae 
1835, lib. V. e. 4, p. 218. Joannis Cinnami epitome; ed. Meinecke, Bonnae 
1836, Hb. VI, e. 9, p. 278—2179. 
6 adjunetus sum ego comes de regio mandato“. Willermus, op. c., p. 946. 


