PUTOVANJA PO BALKANSKOM POLUOTOKU. 115 
p6 noći se Srbi iz sve šume sgrnuše, u četiri se čete razdieliše i 
sa četiri strane izmjenice urlikahu, sve to jaču dizahu  viku, u 
nadi, da će tim zastrašiti vojvodinu vojsku, koja će bježati i imo- 
vinu pobacati, a oni će tako plien ugrabiti. Vojvoda pozove svoje 
pod oružje, bilo je u svemu tisuć dvie sto oružanih vojnika. Pošto 
se je vojska vojvodina sabrala i vojvoda stajao pod oružjem, dodje 
glas, da su neprijatelji tabor vormskoga gospodara (Wormaciensis 
domini) ' posjeli. Striele su im otrovne, štogo1 rane, smrti se neotme. 
Čuvši žalostan glas, umah odasla vojvoda k biskupovom taboru 20 
oklopnika, koji su neprijatelja jako sjekli i gnjeli, a jedan strielac 
udari i pogodi vodju njihova i probode ga. Pošto je on pao, ostali 
udariše u bieg i nisu više navaljivali na tabor vojvodin. Drugi dan 
zapute križari dalje, gledajuć kako su neprijatelji s daleka cieli 
dan zasjedali, da bi koga ulovili. Prevalivši šumu, prispjeli su u 
Niš (Niceam), gdje su vojvodu častno primili, njega i njegove na 
trošak kraljev podvorili. Odovud zapute k Jedrenetu (Andernopolim, 
Andropolim, lib. IV. e. 10.), pa ka gradu Vinopolis (?), napokon na 
veliki petak prispjeli su k Carigradu. 
Osim opisa dunavskih sutjesaka, koj je za ono doba s hidrograf- 
skoga gledišta dosta znatan, spominju se u putopisu Henrikova 
križarskoga putovanja, čega neima u dojakošnjih sredoviečnih puto- 
pisih ovoga kraja, dva mjestna imena, ,Ravenelle“ i ,Vinopolis“, 
pa opis ,Srba“, stanovnika ne samo Ravenelle, nego i ciele okoline. 
Premda su dojakošnje križarske vojske, putujuće Bugarskom u iztok, 
prolazile gradom ,Ravenelle“; ali ga nijedan putopisac do Arnolda 
nespominje. fiavenelle (možda Ravenec), grad sred ,Bugarske šume“ 
(na Moravi medju Biogradom i Nišem), u domačih (srbskih) izvorih 
»Ravni“ i Ravno, Ravno na Moravje, (Daničić, Rječnik, III. 6. 
Šafarik, Wiener Ihb., 1828, S. 37). Tu je ležao u plodnoj ravnici, 
na ušću Ravanice, na sklopu cesta stari grad Forreum Margi; 
starogrčki je 'Ogććx (Ptol., ed Will. IIL., 206), rimski Horrea 
Margi (Tab. Peut.), ili Horreo Margit (It. Ant. ed. Wess. 134), 
Oromago (It. Hier., ed. Wess. 565), gdje se je (u IV. stol.) svršivala 
»gornja Moesia“, a sve ostalo na iztoku spadaše na ,Daciu medi- 
terraneu“; Notitia dign. imp. (p. 39, 244) navode grad kao tvor- 
nicu oružja: ,Seutaria Horreomargensis“ ; Hierocles (ed. Wess. p. 
1 Dominus Wormaciensis (pridruži se Henriku jur u Beču) legatione 
functus imperatoris ad regem Grecorum Manoe pro filia ipsius filio suo ma- 
trimonio socianda. Arnoldus, ap Pertz. XXI. 16. 
* 
