PUTOVANJA PO BALKANSKOM POLUOTOKU. MI 
voda švabski zaručio s kćerju kralja Bele. Križari na prolazu kroz 
plodnu Ugarsku bijahu svagdje živežom obilno obskrbljivani.! Vojska, 
koja je udarila desnom stranom Dunava, prebaci s velikimi potež- 
koćami i gubitkom nekojih ljudi na ladjah plahovitu Dravu (fi. 
Dravum, qui vulgo Tra, dicitur, Ansbertus, p. 19), vjerovatno blizu 
ušća kraj Osieka. Dalje udari vojska plodnom zemljom (,per regi- 
onem bonis omnibus opulentam“. Anonymus Canisli, op. c., p. 906), 
istočnom Slavonijom ili Sriemom, starom cestom iz Osieka u Mi- 
trovicu (Syrmium), preko mjesta sv. Gjurgja (vicum 5. Georgii, 
Ansb., Anonym. Can.), današnje Čalme, što je jednu milju od Fran- 
caville (Mandjelos).* Od negda cvatuće, a sada razrušene* Mitrovice 
zaputi k Savi (Savum, Sawam, Savuam), koju su (28 lip.) na 
ušću (ubi Danubius influit. Ansb. p. 19) srečnije nego li Dravu 
prebrodili, u Biogradu (Belgradum) se utaborili i na zemlju grč- 
koga gospodstva stupili.* Pet je gotovo nedjelja prošlo, dok je 
vojska Ugarsku medju Požunom i Biogradom prevalila. Arnold 
(Pertz, SS. t. XXI, 171) pako tvrdi, da je križarska vojska od 
Ostrogona udarila na Slankamen (Selankemunt), gdje je za tri dana 
rieku , iza“ zvanu prebacila. O tom sudi Šafarik (W. J., 21), da 
je car s glavnom vojskom udario putem Fruškoj gori na jugu, dočim 
su druga odieljenja išla istoj gori na sjeveru, preko Karlovaca i 
Slankamena. Izdavalac Arnolda kod Pertza (SS. T. XXI, 171) 
drži, da je rieka ,Eiza“ Ansbertova Drava, kojoj Arnold za ime 
nezna, te ju možda nazva po gradu Osieku (Esseg!), a Slankamen 
bila bi kronistova pogrješka. Da je Šafafikovo _ mnienje od poto- 
njega vjerovatnije, to neima sumnje. Ako se uzme, da nije ona sva 
silna vojska udarila cestom na desnoj strani Dunava, te da nije sa- 
svim napustila povodni put, već da je radi lasnije obskrbe po koji 
manji odjel vojske išao vodom ili lievim briegom Dunava: tada je 
odjel, idući lievom stranom Dunava, svakako Tisu kraj Slankamena 
prebaciti morao, ako je htjeo svoj put dalje nastaviti. I ono ime 
1 Ansberti Ystoria ed. Tauschinski op. e. p. 2—19. Klein (Fessler) Ge- 
sehichte von Ungarn I, 274. Raumer, II, 284. 
2 Pošto je Šafašik (Wiener Jahrbiicher der Literatur, Bd. 42, S. 26—65) 
temeljito razpravio svaki topografski podatak, dolazeći u Ansbertovom 
putopisu, s toga držimo suvišnim Šafarikov topografski komentar ovdje 
opetovati, osim ako bi nuždno bilo što popuniti ili ispraviti. 
3 Ad civitatem quondam famosam, Ansb., sed modo dirutam; Amon. 
Canisii. 
* Finibus regni Graeciae in Bulgaria constituti. Anonym. Canis., p. 906. 
