122 P. MATKOVIĆ, 
rieke ,Eiza“ (ako nije prepisačeva pogrješka umjesto , Tisa“) svakako 
je sličnije rieci Tisi (Teiss), nego li Osieku (Esseg); Slankamen 
pako nebi bila pogrješka kroniste, već bi se njegov pomen s na- 
ravnim savezom opisa točno i vjerno slagao, jer Tisa kraj Slan- 
kamena u Dunav utiče. 
Prelazom carevim preko Save nastaje novi odsjek u historiji ove 
vojne. Tu je stupio car na zemlju, koja je bila po jeziku i običajih 
Niemcem posve tudja; zemlju, koja je bila naseljena od razno- 
vrstnih naroda (grčkoga, slovenskoga, tatarskoga i drugoga plemena). 
Tu se pojavljivahu prvi znakovi grčkoga vjerolamstva', jer od Du- 
nava, gdje se križari razstadoše s Ugarskom, neprestano oblećivahu 
križare lake bizantinske čete, a Fridriku nepreosta drugo iza ja- 
lovih ugovaranja s Grci, van silom oružja izvojevati vojsci slobodan 
prolaz i potrebiti živež. Križari svetkovahu Petrovo (29 lip.) na 
obali Save, ,u polurazorenom Biogradu (Wizzenburch, Belgradum, 
Ans., 20), što leži naproti Govinu“. Buduć Biograd leži naproti 
Zemunu (staro-slov, Zemlen), koj je na mjestu staroga , Tauruna“ ; 
kako je mogao Ansbert primietiti ,Belgradum ex opposito Gowin 
situm“ ? Nije li tu Gowin prepisačevom pogrješkom postao iz do- 
maćega Zemuna ili grčkoga Zebyun (Šafarik, 29); ili se Govin amo 
pobludio iz umah niže sliedećega mjesta, gdje se opaža, da je grof 
»Engelbertus de Perge“* (Ansb., p. 20) za boravljenja careva u 
Braničevu kraj Gowina (,apud Gowin“. Ansb.) preminuo,* a na 
drugom mjestu opet dolazi: ,Govin na kraju Ugarske“ (Šafarik, 
29). Doista Braničevu na zapadu (2?/; m.), a Smederevu na sjeveru, 
leži na lievom briegu Dunava (u Ugarskoj) još danas ,Kubin“, 
radi rimskih starina i trgovine važno mjesto, gdje se onaj dio vojske, 
što je po našem mnienju Tisu kraj Slankamena prebacio, odmarao 
i grofa Engelberta smrt zatekla. Putopisac osobito hvali blagost 
podnebja u ovih priedjelih, i što dosadljive gamadi, koja ljeti u 
Ugarskoj ljude i marvu muči, tu nije bilo. Od Biograda nastave 
križari svoj put koje vodom koje kopnom uz Dunav i poslije dva 
dana dospjeli su k Moravi, koju prebaciše i uz Dunav na poljanah 
1! Sed instinetu perfidi imperatoris Isachii, nequissimo duce Brundusii 
procurante, Graeci, Blacci, Bulgari cum innumerabilibus aliarum populis 
nationum jam nostris exiciales machinabantur insidias, et conventicula 
eorum de sanguinibus, et de pernicie gentis nostrae“. Anonymus Canisii, 
p. 526. 
* Annales Colonienses maximi, ap. Pertz, SS. XVII, 797. Johannes de 
Piscina, Pertz, XXI, 339. 
