PUTOVANJA PO BALKANSKOM POLUOTOKU. 125 
pače veliki župan srbski podje još dalje, da obezbiedi samostalnost 
svoje zemlje i osigura si zaštitu Njemačke, nudjaše caru vazalnu 
zakletvu." Car je pomenute ponude odbio, ,primjećujući, da je taj 
mučan put poduzeo proti tlačiteljem svete zemlje, te da nikakova 
zla negoji proti ikojemu kršćanskomu vladaru, dakle niti proti kralju 
grčkomu, ako bude zadanu vjeru držao i vojsci dobar trg pripravio ; 
ali proti himbenim kršćanom i zasjedateljem putnika krstovih jed- 
nako će postupati kao proti poganom. Ob ovom dočeku i srbskih 
izjavah u bitnosti isto piše neznani putopisac kod Kanizija (p. 508), 
napominje Stjepanovu braću naime ,.Neaman et Chrazimerus magni 
comites de Servigia et Rassia“, koji s trećim bratom, Mecechillao, 
otrgoše grčkomu carstvu i pritisnuše Niš i priležeću pokrajinu. 
Neznani putopisac jošte dodaje, da srbski knezovi nijesu samo 
svoju pomoć dragovoljno caru ponudili, nego i pomoć svojih savez- 
nika i prijatelja Petra (Kalopetro) i brata mu Ivana Asćna (Assa- 
n10), koji hrabrošću posvojiše i podjarmiše dio Bugarske oko Du- 
nava i dielove Tracije. Ansbert (p. 23) jošte jedan posao na- 
pominje (čega ostali izvori nenapominju), koj bi ovom prilikom 
u Nišu ugovoren, naime udaju kćeri kneza dalmatinskoga za kne- 
ževa sina. Privoljom carevom i potvrdom istih knezova bi uglav- 
ljeno, da će pomenuti knez Berhtold dati svoju kćer dojdućega 
Gjurgjeva dana (24. trav. 1190) mladomu ,Tohu“ pod tim uvjetom 
ga ženu, ,quod idem Tohu et sui ex filia ducis Berhtoldi heredes 
mortuo patri in plenitudine potestatis pre omnibus suis fratribus 
succederent“. 
Ove za stariju historiju Srbije znamenite vijesti zaslužile bi sva- 
kako od historika većega uvaženja. Nemanje, koji već za Manojla 
i nasljednika mu Andronika ustajaše proti grčkomu gospodstvu, 
sada za vlade slaboga Izaka Angela dadoše se, da izvojuju Srbiji 
podpunu samostalnost. Stjepan Nemanja spazi dolazkom križarske 
vojske i njezina slavnoga vodje zgodnu priliku, da svoju neodvis- 
1 Et pro ipsa terra bellica virtute sua conquista de manu imperatoris 
Romanorum percipienda Zomintum et fidelitatem ipsi offerebant. Ansbertus, 
p. 22. Ovaj odnošaj medju carem. i Nemanjom spominju i drugi izvori. 
Anonymus Canisii, p. 508; Tageno op. cit. p. 7. Chron. Magni Presb. ap. 
Pertz. SS. t. XVII. p. 509. (In Nisa) comites Serviae subiici affeetarunt. 
Ohron. Sicardi Epi. ap. Muratori SS. t. VII, 607. Annales Colonienses 
Max. ap. Pertz, t. XVII, 797. Riezler, p. 80. — Homintum dieta fuit 
professio illa fidei et obsequii, quod homo seu vasallus domino suo feudali 
praestat ratione feudi. Du Cange, Glossarium mediae et infimae latinitatis, 
HSILISTO TE: 
