PUTOVANJA PO BALKANSKOM POLUOTOKU. 131 
došla viest od kraljeva Francezke i Englezke i vojvode braničev- 
skoga, da Niemci misle podjarmiti Grke i za vojvodu švabskoga 
osvojiti krunu bugarskoga carstva. Ako mu se pomenuti taoci po- 
šalju i polovina osvajanja u Siriji zajamči, da je voljan držati 
uvjete, koje su njegovi poslanici u Norimbergu utanačili. Sadržina 
ovoga pisma razpali njemačke knezove i vitezove, jer zahtjevi i 
prigovori Izakovi bjehu napisani u ponositom duhu, suskraćivajući 
caru pravi naslov i nazivajući ga samo ,vojvodom Alemanije“. 
Medju tim car Fridrik udušiv svoju zlovolju nad grčkimi uvre- 
dami, pošalje izaslanike natrag s ozbiljnim odgovorom, ,da neće 
s Grci ugovarati dok mu se njemački poslanici na slobodu nepuste.“ 
Mjere, koje poduze Izak u tih okolnostih za obranu svoje dr- 
žave, nisu pogibelji odvratile, već su ju nasuprot izazvale; mjere 
nebijahu ni shodne, niti su uztrajno i krepko izvadjane: za to 
nisu križare ni ganule na strah, već su usuprot pobudile najveću 
gorkost i razjarenost. Putevi su bili zasjekami zakrčeni, a velika 
grčka vojska, gotovo od samih plaćenika sastavljena, stajala je na 
medji, da zakrči put križarom. Izak i njegovo vieće nije se dugo 
znalo odvažiti, da li bi Plovdiv držali, ili bi ga razorili, za da ne- 
bude križarom zakloništem. Nicetas, historik (Recueil., hist. gr., p. 
319—323), tada namjestnik u Plovdivu, tuži se, kako mu je onda . 
bio položaj tegotan, jer je iz Carigrada dobivao protuslovne zapo- 
viedi: jedan dan da utvrdjenja popravi, a drugi dan da je razvali, 
da Niemci, ako bi grad osvojili, nedobiju utvrdjena mjesta. Nicetas 
dodaje (p. 321), da su Niemci došli u Plovdiv drugim putem, 
nego što im se nadalo, i zato nemogoše im puta zakrčiti ni _utvr- 
djenja ni grčka vojska. Al toga puta žalibog Nicetas potanje neozna- 
čuje, da je bar naveo stranu, s koje su unišli u grad, što je kao 
namjestnik lasno mogao znati, možda bi se dalo bar od prilike 
opredieliti taj put. Nam se čini, da taj drugi put Nicetas za to na- 
vodi, dočim ga nijedno drugo vrelo nespominje, da poštenje spasi 
grčkoj vojsci, koja je jamačno pred njemačkom uzmakla; a da je 
Fridrikova vojska zaista po običnom putu išla, razabire se to ne- 
samo iz putopis, nego i iz samoga Nicetova navoda, koj ipak po- 
minje zasjeke, koje je car lasno razvalio. 
Unišavši križari u Plovdiv, znamenit grad svojim položajem, na- 
djoše svega u obilju. , Toliko je bilo obilje svakojakoga živeža, 
kolika ga je bila u gorah oskudica“. Tu se križari udomaćiše i po 
volji smjestiše, buduć se imućnije stanovničtvo razbjeglo, te sami 
siromasi preostali (Nicetas, 1. c.). Tu u središtu od prirode blago- 
# 
