PUTOVANJA PO BALKANSKOM POLUOTOKU. 161 
da se nesklapa savez i prijateljstvo niti s kraljem Srbije niti 
s carem grčkim (p. 206—98), što su krivovjerci i preziru rimsku 
stolicu, pa što netreba pomagati neprijateljem vjere i crkve. 
Brokard napose razpravlja o kralju Srbije (S' ensieut du roy de 
Rassie, p. 266—10), kao najvećem nevjerniku svega iztoka. Mi ovo 
Brokardovo genealožko pričanje za sad prelazimo, što je strogo hi- 
storijske naravi; čim dobijemo priepis latinskoga izvornika, progo- 
voriti ćemo o tom napose. Govoreći u VII. odsjeku (p. 276), kako 
bi se grčko carstvo lasno osvojilo, iztiče kao osobite koristi zado- 
biće priestolnice Carigrada i Soluna, kao znamenitih primorskih 
gradova, a treće bi bilo Jedrene, koje je samo pet malih dana od 
Carigrada po suhu udaljeno. Opis pako Carigrada, najveličanstve- 
nijega mu grada, udesuje, da namami kr. Filipa na toli zamašno 
poduzeće. Poglavita bila bi korist, što bi se razni krivovjerski na- 
rodi, živući u grčkom carstvu, povratili u krilo katoličke crkve. 
Razpravljajući kako bi se lasno osvojila Srbija (p. 295), opisuje ju 
kao rajsku zemlju, divnu i obilnu, nebi li njezinom krasotom i bo- 
gatstvom namamio svojega gospodara na poduzeće vojne. ,Srbija“, 
govori Brokard, ,neima utvrdjenih gradova, koji bi bili opasani ob- 
kopi i bedemi; kuće i dvorovi, to kraljevski, to drugih plemića, 
sagradjeni su od drva, a nije vidio niti dvora niti kuće od kamena, 
osim latinskih gradova, što su kraj mora. Ova država obilna je 
žitom, vinom i stokom, navodnjena potoci, vreli i riekami; ima prie- 
djela šumovitih i gorovitih, dolina i ravnica, a obiluje svakojakimi 
pomagali; na kratko: sve što je tamo, to je dobro, osobito u onom 
kraju, što je na moru. Ona ima pet majdana zlatnih, a isto toliko 
srebrnih, u kojih rudari neprestano rade, ima i mješovitih, zlatno- 
srebrnih, majdana, a tih ima na različitih mjestih. Vrh toga ima 
velikih šuma dobre vrsti. Tkogod predobije tu zemlju, taj će steći 
prijatan nakit, najdragocjeniji ovoga vieka. Tu će pako državu biti 
lasno osvojiti, što ima dva naroda: jedan su Arbanasi, drugi Latini, 
a oba su pokorna rimskoj crkvi. Latini imaju šest gradova 1 toliko 
biskupija: prva se zove Bar (Anthibaire), gdje je i nadbiskup; pa 
Kotor (Chatare), Olgun (Dulcedine), Svač (Suacinense), Skadar 
(Scutary) i Divra (Drivastum), a neživu u gradovih van Latini i 
narod, koj je izvan gradova. U svih tih biskupijah ima i Arbanasa 
(Albanois), koji imaju takodjer četiri grada: Veliki i Mali Pulat 
(Polat), Sava (Sabbate) i Alban ili Elban (Albame),' a ti su svi, 
1 O tih biskupijah i gradovih potanje razpravlja Golubinski: Očrk'E isto- 
riji pravoslavnih crkvej, Moskva 1871. p. 582—537. 
ia Ba oda VI 
