178 P. MATKOVIĆ, 
vissimum“, osobito kraj Albanije i Epira. Opisi nesliede redom geo- 
grafijskim ili putnoga dnevnika, već često skaču; sva je prilika da 
je mnoga uzeo iz starijega tudjega (izgubljena) putopisa ili tudjih 
pripoviedanja, što je na putu slušao. Opisujuć obćenito grad Krf, 
skače na Skadar (Scodra) glavni grad Albanije; odovud pako vrača 
se na jug, pripoviedajući (p. 355) ,promontorium Acroceraunii, 
qaod in angustiis Adriatici sinus protenditur, pertransivimus et in 
Jonium incidimus sinum“, što je uprav obratno, jer opisuje put od 
Krfa k sjeveru i navodi ,post hoc promontorium est civitas Dyr- 
rhachium dicta“. Iza toga spominje Korčulu (Corsula), govori ob- 
ćenito o Dalmaciji, koja je zemlja slovenska; al uz to govori i o 
drugih slovenskih zemljah (Českoj, Poljskoj, Ruskoj) vrlo obćenito 
i izpremiešano svakojakimi pričami i predsudami. ,Na drugoj strani 
Korčulanskoga kanala“, nastavlja putopisac (p. 360), ,prostire se 
Dubrovnik (Ragusium), glavni grad Dalmacije“. Opis mu Du- 
brovnika i njegovih utvrdjenja dosta je obsežan i prilično točan, a 
život je dubrovački i njihovu politiku dobro shvatio. Govoreći o 
ustavu navodi: liberi legibus moribusque instruceti Venetorum more 
senatum et magistratum, et patriciorum regulam habent a plebe 
distinctam, et patricii soli rempublicam administrant“. Svi su sta- 
novnici trgovci. Kralju ugarskomu, kojega priznavaju svojim gospo- 
darom, plaćaju danak i kupuju od njega slobode; turskomu pako 
caru plaćaju godišnjih 15000 dukata. Na to primjećuje na drugom 
mjestu (vol. 1, 33) ,jer se ga (Turčina) boje, ako mu jesu danas 
prijatelji, mogu mu sutra biti neprijatelji, za to se proti njemu i 
utvrdjuju. Kralja Sicilije i Mlečane darovi umiruju (placant). ,'Tr- 
govci su najbogatiji, te neima“, kao što mu reče nieki galeota, ,od 
Dubrovnika bogatije občine na svietu“. Žene se odviše kite. Zna- 
menito je, što putopisac navodi o trgovini robljem: ,omni septi- 
mana est forum magnum, in quo venduntur homines; habent enim 
certas insulas et terras, de quibus nihil aliud habent, nisi certum 
numerum hominum, quos vendunt, ed de tota Selavonia venales 
adducuntur homines ad forum eorum. Inde venit, quod omnes servi 
et pressi dicuntur Selavi, etiam qui non scjunt ubi est Selavonia“. 
Da je bila u Dubrovniku znamenita trgovina robljem u srednjem 
vieku, o tom ima obilnih dokaza u historijskih spomenicih. Ali 
veliko je vieće 27. siečnja 1417 godine strogo zabranilo trgovinu 
robljem; buduć se ova zabrana nije držala, za to je isto vieće 28. 
travnja 1466 (Ordo contra vendentes homines. Liber Croceus) opet 
ju zabranilo pod prietnjom užasnih kazni. Po Fabrovu pripovie- 
