PUTOVANJA PO BALKANSKOM POLUOTOKU. 179 
danju nebi ni ova kazan koristila; ako se Fabrova pripoviedanja 
neodnose na prošla vremena. Da su ,libri notariae“ u dubrovačkom 
arkivu iztraženi, lasno bi bilo Fabrove tvrdnje razjasniti. Živo opi- 
suje putopisac oluju i pogibelji u kanalu korčulanskom, al uz to 
vjerno crta i prirodu onih priedjela: ,accidimus in loca asperrima, 
rupibus scabrosa, nec erunt ibi littora portuosa, et plenum periculis 
erat canale istud — — — ad litus erant rupes multae, quarum capita 
apparebant — — est ibi mare montuosum et multae sunt viae maris 
per medium montium“. O Hvaru (Lesina, Pharum) otoku na moru: 
»rupibus abruptis undique e mediis fluctibus prominens, in cuius 
cornu et civitas nova, dependet ad latus alti promontorii, a quo 
emittuntur duo cornua in mare, in quorum medium est portus se- 
curus“. Osim što rimske starine u Zadru vrlo obćenito napominje, 
ostali su _mu opisi obične stvari. Ovaj se putopis tim razlikuje od 
starijih i suvremenih, što se obazire i na prirodne odnošaje mjesta; 
šteta što ovakova obsežna putopisa i za kopneno putovanje iz one 
dobe nije preteklo. 
Fabrovu putopisu sličan je putopis Jana Hasišteinskoga 
iz Lobkoviec, koj se dade g. 1493 s Jetrihom iz Gutšteina na 
putovanje u svetu zemlju. Krenuv od Mletaka udari po moru uz 
Dalmaciju, Grčku u Palestinu. ' Putnik napisa u svojem českom 
+ jeziku putopis oko g. 19095, u kojem bilježi obćemta opažanja, što 
je putem znatnijega vidio, govoreći o plodinah, životinjstvu, trgo- 
vini, gradovih, spomenicih, narodnih običajih, obćinskom uredjenju 
i dr. Priobćujemo znatnije iz opisa Dubrovnika, * o kojem putnici 
putujući po moru u sv. zemlju ponajviše govore. Dubrovnik 
(Raguz, Dubravnik), od Hvara 120 tal. milja udaljen, ima svojega 
nadbiskupa, mnogo crkava i samostana. Glava mu je knez, vlada 
samo četiri nedjelje, koje kad izminu, bira se novi knez. Ali knez 
nesmije ništa učiniti bez dogovora s viećem, koje mu je pridodano 
za savjet. * Dubrovnik je veoma jak, ima duboke dvostruke obkope, 
obzidane sječenim kamenom. Ovaj je grad ovelik i dobro gradjen, 
! Rukopis putopisa Jana Lobkovica čuva se u českom muzeju u Pragui 
Izdanje Čelakovskoga od g. 1834 u Českoj Včeli preradjeno je gramatičk. 
i filologijski na novo-česki jezik. 
2 J, Jireček: Anthologie literatury českć. Doba stredni; vid. IIL., sv. II, 
doan! 
Bez rady panuov centulanuov“, ima se tu razumievati veliko 
vie će, koje je od 100 članova sastojalo. Luecari, Annali di Ragusa, 1790, 
p. 257. 
e 
