184 P. MATKOVIĆ, 
i mjesta, kojimi su prolazili, izčekivati mogao. Glede puteva ra- 
zabrasmo u navedenih putopisih, da se dvie glavne ceste osobito 
iztiču, kojimi su inostrani putnici u naš poluotok ulazili. Sa sje- 
vera vodila jih stara rimska cesta od Biograda, odnosno Braničeva, 
u Carigrad, koja je u XV. stol. od Biograda Sumadijom na Niš 
krenula, a stari se put od Niša k ušću Mlave zapuštao. Sa zapada 
pako udarahu putnici ponajviše od epirske obale smjerom takodjer 
staro-rimske ceste ,Viae Egnatiae“. Ove dvie ceste bijahu ujedno 
dvie glavne prometne žile onoga vremena, koje spajahu naš polu- 
otok s inostranim svietom. U Harfovom pako putovanju pojavljuje 
se onaj put, kojim su zapadni putnici XVI. i XVII. vieka često 
putovali. Topografija, najpretežniji momenat naših putopisa, pruža 
dosta potežkoća, ne samo tim, što su inostrani putnici topografijska 
imena zlo shvaćali ter oni i njihovi pozniji prepisači izopačivali ; 
nego još više tim, što je topografija balkanskoga poluotoka, više 
nego ikojega drugoga kraja Europe, seobom raznovrstnih naroda, 
koji su od Dunava do krajnoga juga kroz tolika stoljeća po njem 
haračili, velike i čudnovite promjene prošla. Svaki bo je narod to- 
pografiju pokrajine, u kojoj se nastanio, prema svojemu jeziku pro- 
mienio, a odatle potiču tolika različita imena za jedno te isto mjesto. 
Uz to su izvori dosta oskudni: slovenski i mnogi drugi nisu još 
svi na sviet izdani, a bizantinskoj literaturi geografija je najslabija 
strana. Bizantinski pisci rabe ponajviše (još pod kraj srednjega 
vieka) starovječna imena zemalja i naroda, kojim nije davno više 
traga bilo; bizantinska pako literatura, inače dosta obilna, neima 
žalibog nijednoga valjanoga geografa, a za to je u bizantinskoj “ 
geografiji mnogo potežkoča ostalo nesvladano. Što u obće vriede 
naši putopisi s geografijskoga gledišta, to smo kod svakoga napose 
kazali. I s toga su gledišta naši putopisi veoma različiti, što naravno 
visi o dobi, kulturnom stanju naroda, iz kojega je putopisac pote- 
kao, i o samoj njegovoj obrazovanosti; svaki bo putopis nosi kul- 
turni biljeg svoje dobe i svojega pisca. Jer kao što je velika raz- 
lika medju kosmografi desetoga i četrnaestoga vieka; medju onimi, 
koji su romanskom kulturom proniknuti i onimi kosmografi, koj 
su germanskom ili slovenskom obrazovanošću uzgojeni: tako je 
velika razlika medju putopisi raznih stoljeća i raznih pisaca. Naši 
su putopisi glede sadržine i forme sa sredovječnom geografijom ne 
samo u skladu, pače su bili ti putopisi po napredak tadanje geo- 
grafije vrlo znameniti. Ovo potonje nastojati čemo drugom prilikom 
potanko razložiti. 
