Pabirci po slovnici hrvatskoj. 
Čitao u svečanoj sjednici jugoslavenske akađemije znanosti i umjetnosti 26. stu- 
denoga 1877. 
PRAVI ČLAN ADOLFO VEBER. *) 
Svaki jezik ima ne samo nariečjah i razriečjah, nego i mjestnih 
razlikah. Odakle dolaze te razlike, nije mi ovdje shodno iztraživati, 
samo ću napomenuti, što i glasoviti filolozi priznavaju, da su njeke 
pravilne, osnovane na temeljnih zakonih budi jezika, budi nariečja, 
a njeke nepravilne, pače i pogrešne. Tako Miklošić tvrdi, da je 
praesens gnam od gnati, i infinitiv isti prama pravilnomu ići anor- 
ganičan; a Daničić kaže, da je imperfekt nosijaše od nositi pogre- 
šan. Odatle biva jasno, da nisu svi oblici, koji se bud u narodu 
čuju, bud u piscih čitaju, takovi, da bi se smjeli upotrebljavati u 
književnom jeziku. To biva jasnije, kad se uvaži, da ima oblikah, 
koji su njekoč služili, a sada izumrli. Tako je staro grdjahomo, 
grdjahote mjesto današnjega grdjasmo, grdjaste. Tako je bio i in- 
finitiv ži-ti od osnove živ, i pogre-ti od osnove pogreb, mjesto da- 
našnjega Živ-sti i živ-iti, pa pogreb-s-ti. Povrh toga ima oblikah, 
koji se samo u njekih krajevih budi jezika budi nariečja čuju, ili 
*) Pomoćne knjige: 
1. Vergleichende Grammatik der slawischen Sprachen. Franz Miklosich. 
Wien 1876. 
2. Istorija oblika srpskoga ili hrvatskoga jezika. Gj. Daničić. Bio- 
grad 1874. 
3. Oblici srpskoga ili hrvatskoga jezika. Gj. Daničić. Zagreb 1869, 
4. Slovnica Hrvatska. Antun Mažuranić. Zagreb 1859. 
5. Grammatik der illirisechen Sprache. Ignaz Al. Berlić. Agram 1842. 
6. Grammatik der illyrisechen Sprache. Andreas Torquat Berlić. Wien 
1854. 
7. Srpski rječnik. Vuk Štefanović Karadžić. Beč. 
8. Rječnik slovinsko-talijanski. O. Dragutin A, Parčić. Zadar 1874. 
