196 A. VEBER, 
samo na nem. Pošto je i jedan i drugi oblik jednako jak u porabi, 
ja bih bio za oba, osobito, što neprave nikakve težkoće. 
e) Daničić kaže, da glagolj pasti = pad neima praesensa po I. 
redu, na em, već po [1. na nem. U tom ga pomaže i Vuk navo- 
deći: pad-nem; al jim se protivi Miklošić, navodeći i pad-em i 
pad-nem. — Zatim kaže Daničić, da glagolji sjesti i sresti = sjed, 
sret imadu samo po I. redu na em; a što se kaže i sjed-nem i 
sret-nem, to da dolazi od infinitiva: sjed-nu-tt i sret-nu-ti. S njim 
se slaže i Parčić. Naproti tomu navodi Vuk kod sjesti i sjed-em i 
Sjed-nem, a kod sresti, sret-em i sretnem; isto tako i Miklošić. — 
Budući da svi ovi glagolji imadu dvostruki infinitiv, po 1. i po II. 
redu: pasti i padnuti, sjesti i sjednuti, sresti i sretnuti, nebi li se 
u praktičkoj slovnici praesens na em stalno privezao uz 1[., a na 
nem uz II. r; pak bi sve bilo pravilno, ter nebi trebalo ove opazke, 
kakovih i onako ima dosta? 
1). Daničić kaže, da svi glagolji IV. reda, kojim osnova praesensa 
izlazi na 0j, izbacuju i umetak reda i nastavak imperativa; a opet 
Mažuranić kaže, da izbacuju samo nastavak imperativa; n. p. 
broj-i-ti, kroj-t-ti, doj-i-ti, spoj-i-tt: broj, kroj, doj, spoj; — broji, 
kroji, doji, spoji. Tko: uči pravo? 
g) Napokon nedržim niti za potrebno, niti za shodno, da se u 
praktičkoj slovnici navode razredi glagoljah, jer ti su ponajviše 
ustanovljeni za tvorenje praesensa, a to se, kano što sam dokazao, 
nemože uviek naučiti putem tih pravilah, već ponajviše iz obredi 
dotično iz riečnika; a za izvadjanje drugih vremenah i načinah 
budi iz praesensa, budi iz infinitiva, dovoljno je onih šest redovah. 
Ako treba gdješto navesti koji razred, može se to učiniti u opazki; 
a čim se koji nauk kraće obavlja, tim je didaktičniji, jer manje 
napivje pozornost učenikah. U tom se netreba dati zaplašiti 
opazkom, tko neuzima razredah, da nenapreduje sa znanošću. 
Jer prvo, kod znanosti, kano što je slavjansko jezikoslovje, koja se 
jošte neprestano razvija, nemogu biti i rezultati i metodi tako stalno 
ustanovljeni, da jih kano dovršene i nepobitne smatrati moraš ; ter 
što se danas za ustanovljeno smatra, može se sutra promieniti. Tako, 
da samo jedan primjer navedem, Daničić navadja za osnove prae- 
sensa: plet, greb, nes, vek, kun, myr, tonu,. soli, čuva, pisi, kupova, 
a Miklošić u najnovijoj slovnici slavjanskih jezikah navadja već za 
osnove praesensa: plet-e, greb-e, rek-e, kun-e, mwr-e, tonu-e, soli-e, 
čuva-e, pisi-e, kupova-e. Isti je Miklošić prije učio o imperfektu 
(Formenlehre 1854), da se n. p. medju osnovu plet i tvorku vre- 
