Književne obznane. 
aan 
Slovenski, a napose bugarski i hrvatski u Italiji putnici 
ponajviše druge polovice IX. vieka. 
Priobćio u sjednici filologičko-historičkoga razreda jugoslavenske akademije zna- 
nosti i umjetnosti dne 18. srpnja 1877. 
PRAVI ČLAN DR. FR. Rački. 
U knjižnici kaptola u Cividale, u furlanskoj zemlji, imade rukopis, 
koj je po opisu učenoga della Torre u Bianchinievu izdanju god. 
1749 (evangelium quadruplex) učenomu svietu pobliže poznat. Pisan 
na liepoj tankoj koži velikimi unciali u dva stupca ni je taj rukopis 
mladji od VI. stoljeća, ne potiče li još iz V. vieka. 
Gdje je taj rukopis pisan, gdje li se najprije čuvao, ni je za 
stalno poznato. Ali o tom ne ima sumnje, da mu je domovinom 
gornja Italija. Della Torre zaključuje iz njekih nadpisa, da je pisan 
bio u njekoj crkvi, u kojoj je ambrozijski obred vladao, pa nagadja 
na Paviu. Kašnje se rukopis svakako u Oglaju (Aquileia) čuvao ; 
ali kada je tamo došao, ne znade se; samo to je stalno, da ga ni 
je još ondje bilo za patrijarhe Paulina (716 —802), t. j. početkom 
IX stoljeća. Pače iz neprekinutoga upisivanja imena, o kojem će 
se skoro progovoriti, moglo bi se zaključiti, da rukopis bijaše na 
prvom mjestu još iza god. 850, kada je car Ljudevit ubilježen 
bio. Ni to ni je izvjestno, jeda li je rukopis došao u Oglaj nepo- 
sredno iz zavičaja prvobitnoga, ili možebit od druguda. Po prof. 
Sićkelu (Hist. Zeitschrift X XVII, 449) potiče rukopis iz devinskoga 
(Duino) samostana kod Trsta. Ali o tom ne ima sumnje, da je 
rukopis bio u Oglaju prije XIII vieka; gdje se pako ondje čuvao, 
jeda li u patriarhalnoj crkvi, čiji je u XIV stoljeću za izvjestno 
bio, ili u sv. Martinu de Bellijuna, kako della Torre scieni, ni to 
mi je poznato. 
