200 F. RAČKI, 
jedan putnik imena svojih sudrugova, ako jih više bilo, ubilježio ; 
a često je koji svećenik unesao imena putnika u ovu knjigu. Često 
niesu ta imena ni razdieljena, nego pisac jih neprekinuto upisao. 
Razlika se opazuje na pismu i na crnilu, | 
Glede dobe ni jedan pripis, sudeć po pismu, ni je stariji od 
konca VIII a mladji od konca X vieka. Veći diel pripisa pripada 
IX, za tiem X stoljeću, i to drugoj polovini IX i prvoj X sto- 
ljeća. Možebit je samo njekolicina iz početka XI vieka, a kasnijih 
pripisa ni neima. Odavle se vidi, da je običaj unositi imena putnika 
u tu knjigu vladao ponajviše u IX i X stoljeću, ta se kasnije odu- 
stalo od njega. Prem se u upisivanju ni je strogi red držao, ali 
Imena sliede ipak ponajviše onako, kako su putnici dolazili, ta se 
u velike može njeki kronologički red opaziti. Pismo je okrugla 
minuscula osmoga, devetoga i desetoga vieka u različitih joj mienah, 
longobardsko dolazi samo jednom, anglosasko pako, merovinžko i 
rimska cursiva nikada. 
Profesoru C. DL. Bethmannu imamo se zahvaliti, što su nam ti 
pripisi, koje je della Torre samo pripomenuo bio, sada poznati. 
Priobćujući u ,Neues Archiv der Gesellschaft fur iltere_ deutsche 
Geschichte II, 113 sl. Die _Evangelienhandschrift zu Cividale“ te 
pripise, on je smjestio u jednom redku ona imena, koja od jedne 
ruke potiču ili koja su istodobno u jedan mah, ako i od njih više, 
upisana. Medju tiem kako su pripisi mjestimice postradali, ne mo- 
gaše Bethman sve pročitati, a to je piknjami u izdanju naznačio. 
On se nije upustio u tumačenje tih imena niti u kakove ine histo- 
rijske izvode. Ali ne mogaše se uzdržati a da neiztakne njeke 
historijske osobe, kojih se imena medju pripisi nalaze. Takova su 
na 1. 3 ,uuerinolfus abbas“, osoba inače nepoznata; na 1. 3 ,lodo- 
hicus imp. ingelberga regina“, koji su upisani poslije 890 godine, 
koje je car Lijudevit oženio Ingelbergu; na dalje ,iohannes impe- 
rator et uxor eius (tecla“), pod kojim će se grčki car Ivan Zimisces 
(969—976) razumievati; na 1. 11 ,domenico episcopo“, koj bi mogao 
biti mletački (u Olivolu) biskup ok6 g. 866; na 1. 12 ,domno Karolo 
imperatore, domno liuttuardo episcopo“ t. j. Karlo debeli (881—887). 
i njegov nadkapelan vercelski biskup Liutvardo; na 1. 162 ,teud- 
mari pontificis“, pod kojim razumieva se oglajski patrijar Teode- 
mar (850—871) napokon na 1. 110 ,artuin episcopus“, osoba ne- 
poznata. 
Kako već Bethmann opazi, imena tih pripisa jesu po narodnosti 
jongobardska, njemačka i slovenska; talijanskih skoro i ne ima. 
