IZVODI IZ ZAPISNIKA. 215 
sveučilištnoga knjižničara, formulira nakon kratke razprave sliede- 
ćim načinom svoj nazor o sdruženju akademičke sa sveučilištnom 
knjižancom : 
Kada je jugoslavenska akademija znanosti i umjetnosti odmah u 
svojem početku zasnovala svoju vlastitu knjižnicu sa sbirkom ruko- 
pisa, povela se u tom za velikom većinom jednakih si zavoda u 
izobraženoj Evropi. Riedka su naime učena družtva, koja nebi imala 
svojih posebnih i prema svojim posebnim naučnim svrham sastav- 
ljenih knjižnica, koje stoje pod njihovom posebnom upravom i bri- 
gom, te su smatrane bitnim i sastavnim jim dielom. 
U našoj monarkiji imadu sve akademije i jednaka im učena 
druživa svoje knjižnice, pa one postoje uz sveučilištne posvema ne- 
odvisno i samostalno. Tako imade magjarska akademija u Pešti 
svoju bogatu knjižnicu sa sbirkom rukopisa, prem ondje postoje 
još dvie bogate javne knjižnice, na ime sveučilištna i narodnoga 
muzeja; pače akademička je knjižnica podupirana zemljom sa zna- 
menitom svotom u godišnjem državnom proračunu. Tako postoji u 
Pragu uz kr. učeno družtvo česko posebna knjižnica pored knjiž- 
nice sveučilištne i muzealne. Tako imade i c. kr. akademija zna- 
nosti u Krakovu svoju knjižnicu pored sveučilištne. Jedina je iz- 
nimka kod e. kr. akademije u Beču, koja se odanle protumačiti 
može, što je ovo učeno družtvo izključivo državni zavod, uzdrža- 
van izključivo po državi, pa se moglo učiniti suvišno trošiti još na 
posebnu knjižnicu, osobito ako se obzir uzme na to, da i sveuči- 
lište neima posebne biblioteke, već postoji samo jedna c. k. javna 
biblioteka. | 
Što je ovdje rečeno o akademijah i učenih družtvih u monarhiji, 
opaža se malo ne kod svih takovih zavoda po ostaloj Europi, kojih 
njeki imadu ne samo vlastite knjižnice, nego 1 muzeje, galerije, 
zvjezdarnice i t. d. kano što jih imade n. pr. carska ruska akade- 
mija u Petrogradu. 
Kada je naša akademija sliedeć primjer svojih starijih družica 
zasnovala si svoju posebnu knjižnicu, nabavivši znamenitim troškom 
najprije Kukuljevićevu knjižnicu sa sbirkom rukopisa, onda Kegle- 
vičevu i Mihanovićevu sbirku rukopisa, dobivši knjižnice Tkalčevu, 
Kušljanovu, Očičevu, Vukasovičevu, Kurelčevu itd. prem je već 
tada postojala knjižnica pravoslovne akademije, nije ona to činila 
bez razloga, prem bi se bila riešila i troška i posla, da je osvje- 
dočena bila, da nije zadatkom njezinim zasnivati posebne knjižnice. 
I zaista, druga je svrha akademičkoj, druga sveučilištnoj knjiž- 
