
BRSKOVO, DANJ I PUTEVI PO SRP, ZEMLJ. 23 
No glavna linija brskovska išla je starim putem niz Lim u Po- 
drinje, Pomoravlje i Ibar. S njom se negdje morala sastajati dubro- 
vačka linija iz Trebinja. To mjesto ja bih tražio u starome Dobrunu, 
koji je uprav niže sadašnje naše Mokre Gore, na kome ima razvala, 
s kojima se upravo muče historici kakvu ulogu da im dadu u histo- 
riji." Razvaline toga Dobruna opisivao je Hilferding u svome djelu 
FocHia, XepueroBuua u Crapaa Cpćia 109, Ima tamo grad, crkva 
i razvaline varoši. ,Cijelo podnožje brda, govori učeni Rus, poči: 
njući od gradske ograde do Rzava, koji se tu od brda odmiče, 
pokrivena je temeljima kuća. Ima mjesta, gdje su ti temelji tako 
lijepo sačuvani, da bi se čisto mogli na novo nacrtati pravci ulica. 
Neka su zdanja bila i dosta velika“. A i naš Jukić (Bos prij. III. 
16) govori za Dobrun: ,Poslje tri sata (od Višegrada) stigosmo u 
Dobrun. Tu je samo han na putu, a malo dalje vidi se pod brije- 
gom sama džamia i podor hristjanskoga samostana; bilo je od prie 
dosta kuća, a sada pustolina“. U spomenicima dubrovačkim Puci- 
ćevim II. 26 ima iz knjige dubrovačke Div. Canc. pod 1316 zapi- 
sano, kako se 1574. Dumonja Vorinković namirio s Gjurgjem za 
carinu prizrensku na Dobruši. Tome su bili svjedoci: Radoslav 
Mčalar, Pribil zlatar, Tvrtko Glavić i Maroje Nikolić Ulcinjanin. 
Gj. Daničić u Rječniku pod Aospovma misli, da je to mjesto blizu 
Captata i Grude. Pod NospovuTa ima u Rječniku, kako je Stefan 
Dušan na tom mjestu potvrdio Dubrovčanima Stonski Rt. Ja mislim, 
što 1 Daničić drži, da su oba ta mjesta jedno, ali ja bih ih tražio 
upravo na mjestu sadašnjega Dobruna. I danas, kad su druge pri- 
like stari brskovski put sa svijem zasule, kad je srpski pogranični 
plot prekinuo stare sveze, nije se sa svijem prekinuo čvor komu- 
nikacija, koji se na tom mjestu prirodno stiče, i ondje ljudi još 
znadu, da je tuda, na Šargan i na Mokru Goru (Dobrun), put u 
Dubrovnik. Na pošljetku nek nije ovdje zaboravljeno i malo više 
napomenuto rimsko groblje više Mokre gore, koje je na istoj liniji. 
Od Dobruna možemo za izvjesno znati da je srpska linija išla 
na Požegu, Čačak,* Žiču, i od Čačka na Rudnik i Biograd. Za 
ostalo grananje nemamo podataka. 
! Mnogi su metali tamo episkopske stolice. Taka mišljenja oprovrgavao je 
Dučić u Glasniku 42, 178. 
2 Po natpisu sa zvona u jesen 1975 u Čačku duboko ispod zemlje iskopa- 
nih ja sam u Glasniku 41 str. 352 trudio se da osvjedočim, da je na tom 
mjestu bio Gradac, zadužbina Sracimira, brat: Nemanjina, 
