30 V. JAGIĆ, 
neskladu. indoevropskih jezika u riečima za pjevanje, sva slovinska 
plemena podjednako upotrebljuju i od starine upotrebljavahu jedan 
te isti glagol ,pčti“, jedan te isti substantiv ,pčsno“. Ovo poduda- 
ranje, ova sloga i jedinstvo u rieči dokazuje po mojemu mišljenju 
barem toliko, da su naši praotcevi u vrieme svoga rodnoga jedin- 
stva pojam pjesme dalje razvili, tačnije opredielili i ujedinili. Pjesma 
presta biti pukim pojavom individuuma, ona dobi sada već značenje 
društveno, zauze odredjeno mjesto u familiji i općini kao jedan 
faktor narodnoga života. Po samoj rieči ne može se pravo suditi, 
kakovi tvorovi bijahu one prve slovinske ,pčsni“, ali već jedinstvo 
rieči svjedoči, da je ovako označeni pojav nosio na sebi dovoljno 
znakova jedinstva, on se već dovoljno razgovietno odielio iz ciele 
mase drugih pojava narodnjega života kao nešto osobito, nešto u 
sebi jedno. Rieč ,pčsn»“ stare je gradje, jednako gradjenih u slo- 
vinskim jezicima nema mnogo: već to dokazuje, da njezin posta- 
nak pada u rano doba slovinskog etničkog jedinstva. Korien joj je 
po svoj prilici ,pi“, koji je značio zvučanje glasa, što se vidi još 
na riečima: pisak, piskati, piščalo itd. Odakle se lako izvodi, da je 
pčsnb isprva, kao i glagol pćti, pjevati, pojati, označavala samo 
pjevanje (cantus), dakle po današnjoj diobi pjevanu, lirsku popievku. 
Najranije dakle slovinske ,pćsni“ bijahu popievke, himni, molitve, 
kao što rekosmo da ih bijaše u staroj Indiji i što se zna ili bar 
sluti takodjer kod ostalih članova velike indoevropske porodice. 
S ovom se teorijom zbilja podpunoma podudara faktično značenje 
rieči pčsne u najstarijim primjerima. Samo lirske pjesme bijahu u 
najstarije dobe ,pčsni“ par excellence, a ono drugo zvaše se: to 
»povčstn“, to ,skazanie“ itd. U nadpisima zbornika kraljodvorskoga 
zove se samo lirski dio ,piesni“: pocinasie kapitule osmmezcietma 
trietiech knih o presniech; u zaglavcima historijskih pjesama ovaj 
izraz ne dolazi.“ ,,Vieštac“ Bojan, mitski predstavnik južnoruske 
narodne poezije, ne skladaše svojih ,povjesti“ po ,bylinam“ (t. j. 
'* Vriedno je spomenuti, da uz pčsno ima još jednako gradjena rieč bas ; 
i značenje obiju rieči vrlo je srodno, što dokazuje češko basnik == naše 
pjesnik. 
* U českom jeziku izidje glagolj pete doskora iz običaja, uzeše ga zamje- 
njivati sastavljenim 2prevati. Od onog doba dobiše izrazi pteti i pienie zna- 
čenje crkveno, izražavahu crkvenu recitaciju, pojanje. Jireček navodi ovaj 
zgodni primjer iz g. 1421: pieti budu jasnym hlaholem toto pienie: kristus 
hospodin ete., pakli chtieti 2prevati, ale takto 2prevajte (Kčniginhof Hand- 
sehrift 79). U provincialnom dialektu hrvatskoga jezika istisnut je takodjer 
prost glagol pćie sastavljenikom : popćvati, odakle i popćvka. 
