GRADJA ZA SLOVINSKU NARODNU POEZIJU. 43 
dina pomiloi do“, to će reči dakako: gospodine pomiluj ny.' Ovo 
pravilo valja za sve hristijanske narode. 1 Kijevljani, kako piše 
ruski ljetopisac, našavši kneza Izjaslava ranjena zbjegoše se oko 
njega, uzeše ga na ruke te od radosti povikaše: kireleison (B'BCXH- 
THNIA M PYKAMH CBOHMH CBE PAAOCTBIO AKO IAPH I KHASA CBOETO 
M TAKO BBSBALIA ,KHPeJeHMCOHB“ BCH Noduu paanyronreca, Iloan. 
Co6p. /L. II. 64, r. 1151), a kada su g. 1115 prenosili sv. moči 
narodnih mučenika Borisa i Gljeba to po riečima crkvenog histo- 
rika Makarija* ,HAPOA'B HA NpOTAKEHIM BCETO NYTH B3BIBANB KHpie 
eneđeonp“. Za to i kaza Vladimir Monomach u svojoj pouci na 
sinove: ame u Ha komu bsjade... ane uHbx'p MOJHTBE He Oym'keTe 
MOABUTH, A 200N00w nomuznoyu sopbre ćecupecranu praiiab, ra 
60 €CTE MOJHUTBAa BCBXB AbNNlM, HeKeJaH MbBICAHTH 6esavEnuiio 
basna. I za Poljake pominje ruski ljetopisac pod g. 1249, da su 
idući na Vasiljka pjevali“ ,kerleš“: Buybsp ske Aamuap axbi 
KPbuKko HMAynja Ha BacuaKa, xepvzew» noroma ... 1. 0. 111. 183. 
Za cielo ne bijaše ni kod južnih Slovina, naročito Hrvata, dru- 
1 Diesen ruof heben an: 
Sant Mari muoter unde meit 
Al unsriu not si dir gekleit. 
Die Beheim ouch rieten so: 
Gospodina pomiloi do. 
Pez, Script. rerum Austr. III. col. 149. 
* Meropua pyecko#i nepkBu, II. usa. C. II6. 1868. II, 232. Odavle 
ne smije se jošter izvoditi, da su u ono doba u ruskoj crkvi pjevali grčke 
pjesme. Još ću navesti primjer, koji dokazuje da su i Grci pjevali isto ovako 
svoj kyrie eleison, kad bi im bilo za nevolju: to se vidi iz ovieh rieči u Car- 
mina Graeca Medii aevi ed. Wagner 53: : 
TEUTVEL GELGMLOV ME vivo Boč, 6 xOGuOc oxorevala, 
Amo TOV poBov 6 Ax0c TO ,xUprE čAEngov“ xpale. 
5 A o poljskoj ,Bogarodzici“ svjedoči medju drugima ovaj primjer. U 
knjizi , Albertus z woyny“ (u Krakovu 1613 štampanoj, a preštampanoj od 
J. J. Kraszewskoga g. 1843 u knjizi: Pomniki do historij obyezaj6w w Polsce 
z XVI i XVII wieka) pita xiadz : 
Wždyć ten dawny a Swiety obyezay chowaia, 
že o Bogarodzicy przy bitwie spiewaja, 
tak to bywažo w Polscze po przyieciu wiary, 
mnie to ieszeze powiedal pomne ociec stary — 
a Albertus odgovara: 
Juž dziš o niey niestychać, babom ia oddali, 
W imie bože, iafmužny aby nie dawali. 
Byloby Smiechu dosyć, ktoby wiodf do tego, 
spiewać Bogarodzice czasu woiennego. 
Ima jedna viest, kao da je već sv. Wojtjeh (Adalbert) zapovjedio, da se u 
poljskoj vojsci pjeva ,,Boga rodzico“, ali neće biti autentična, sr. Roczniki 
towarz. poznanskiego 1. str. 105. nota 8. 
