44 Y. JAGIĆ, 
gačije, ako ja i nemam za to nijednoga svjedoka pri ruci." U sre- 
dovječnoj literaturi dobi posebno ime ona vrsta crkvenonabožnih 
pjesama, koje redovito završavahu riečji kyrieleison. Takovih pje- 
sama imadjaše ne samo njemačka nego i slovinska književnost, na 
priliku češka.? 
S. 6. Naporedo s preporučanjem da se pjeva ,sladka“ pjesma 
»kyrie eleison“ javljaju se razne zabrane svjetskih pjesama. Iz 
beskonačnoga reda takovih zabrana da pripomenem tek dvie—tri, 
koje se slovinskih naroda bliže tiču. Najstrože razumije se bješe 
svećenicima zabranjivano takova šta: elerici... mimis, histrionibus 
et joculatoribus non intendant, govori jedna ustanova sinoda budim- 
skoga od god. 1279, ili to isto drugim riečima na provincijalnom 
sinodu poljskom od g. 1326: clerici-joculatoribus, istrionibus, goliar- 
dio et buffonibus non intendant nullaque eis sub poena excommu- 
nicationis dona tribuant ili kako se veli u zborniku statuta Nikole 
Trabe od g. 1420: Clerici choreis et publicis speetaculis non inter- 
sint.* Jošte razgovjetnije glasi zabrana vratislavskoga biskupa Ve- 
ćeslava g. 1419: clerici in tabernis cantilenas mundanas turpes.. 
non proferant neque cantent... i opet malo za tim biskupa Kon- 
rada: etiam ut (clerici) plausus manuum more gentili vel cantilenas 
saeculares cantare non praesumant.* 
Da je kod južnih Slovina, naročito kod dalmatinskih Hrvata, 
dovoljno povoda bilo, da se opet i opet zabrani svećenicima uče- 
stvovati kod narodnih zabava, dakle i pjevanje pjesama — to bismo 
! Ja sam u Tome arcidjakona spljetskoga našao samo, da se jedno brdo 
zvalo Kirieleison : in rupibus »montis Kirieleison appellati cap. XVIII. To 
je od prilike onako prozvano, kao ono mjesto u popa Dukljanina (cap. XXXIII) 
što se zove božja milost od toga, što je otac kad sin na nj nasrnu povikao 
bio: bože pomiluj, bože pomiluj. 
* Sr. Grimm verm. Sehriften IV. 338, V. 142—143 ; Koberstein Grund- 
riss der Gesch. der d. Nationallitteratur 1. 81; Koch E. E. Geschichte des 
Kirchenliedes Stuttgart 1866 I. 89, 173 ss. Šembera : Dčjiny etc. 51—52. 
U njemačkom zvaše se takova vrst pjesama ,leisen“, ,leise“ i ,kirleise“, sr. 
Hoffmann v, Fallersleben 46 ss. 71, 77. 
*“ Fabisz P. W., Wiadomosć o synodach, kepno 1861, 53. 65. 89. Paralelna 
zabrana dolazi u jednoj ustanovi olomučkog sabora iz XV stoljeća: Nullus 
clericorum nostrae dioeceseos deinceps aliquid joculatori seu histrioni imo ex 
nuptiis transmisso per quemcunque aliquid habere debeat seu possit (Col- 
lectio synod. et statut. ed. Arsenio Theod. Fasseau, Rezii 1766). Ova zabrana 
dolazi istina već u decretum Gratiani; njezino ponavljanje u raznim sinodima 
dokazuje ipak bar toliko, da je povoda bilo na nju se pozivati. 
* Montbach, Statuta synod. Vratisl. Vratislaviae 1955, 40. 52. 
