GRADJA ZA SLOVINSKU NARODNU POEZIJU. 49 
locis ecelesiarum cathedralium et conventualium et aliis guibuscungue 
locis non ponantur rectores seholarum 1481 linguam polonicam proprie 
sciant et possint pueris auctores exponere in polonica lingua“. A na 
sinodu od g. 1285 bi ustanovljeno": ut omnes presbyteri singulis die- 
bus dominicis intra missarum  sollempnia dictum simbolum et ora- 
cionem dominicam et salutationem virginis gloriosae — loco sermo- 
nis exponere populo debeant in polonico... si qui autem adeo periti 
fuerint, exponant ewangelium ... Item statuimus, ut in omnibns 
ecclesiis nostrae prouincie kathedralis et conventualibus hystoria 
beati Adalberti habeatur in scriptis et ab omnibus usitetur et cantetur 
(Helcel I. 8858—384). Ovdje se valjda misli poljska passio (muče- 
ničtvo) sv. Adalberta, koja se u odredjene dane javno u crkvi na- 
rodu pjevala. (Poznato je, da je Bielowski I. 153 ss. izdao stari 
latinski tekst jedne Passio s. Adalperti saec. XI.) Paralelni ću pri- 
mjer navesti iz historije crkve spljetske. Farlatti (1. 676) pripovieda 
o životu sv. Georgija ovo: eamdem Slavonice seriptam in usu esse 
comperi atque in pretio apud Salonitanos, quippe haec in tres lec- 
tiones distributa singulis annis ex antiquissima consuetudine ipso 
die festo s. Georgii in templo Georgiano agri Salonitani pro sug- 
gestu ad populum canoro modulamine recitart solebat. 
S. 9. Pošto je crkva, starajuć se ovakim sredstvima dići narod 
u vjeri i pobožnosti, postigla svoju svrhu u oficialnom području, da 
se na službi božjoj vrše crkveni propisi, idjaše njezino staranje 
dalje, da sav društveni život što se više može udesi prema duhu 
hristijanske vjere, da izagna iz familije, iz njegovih običaja, sve 
pogansko — to će reći dakako i sve narodno, što ne bijaše za- 
dahnuto duhom crkvenim. U tome nastojanju nadkriljivaše zapadna 
crkva istočnu, koja se vazda lakše primirivala s mjestnim osobinama 
niti je igda za tako absolutnim i universalnim gospodstvom težila 
kao njezina zapadna druga.“ Ja ne bih znao na slovinskom istoku 
! Ova ustanova bješe u interesu crkve vrlo često i na mnogima mjestima 
izrečena. Što je za Poljsku posvjedočeno riečima 13. stoljeća, to isto govori u 
17. stoljeću ovaj propis šibeničkog episkopa: In omnibus ecelesiis parochia- 
libus aliisque capellis diebus dominicis a sacerdote intellegibili voce coram 
populo dicatur 2/lyyrico sermone oratio dominica, salutatio Angelica, symbo- 
lum apostolicum, decalogus et confessio generalis juxta formulam in nostra 
cathedrali usitatam (Illyr. Sacr. IV. 491). Za prašku biskupiju govori o tom 
već statut od g. 1353 (Hčfler, Cone. prag. nro 1), od g. 1355 (ib. nro 2.) itd. 
% Nije moj zadatak, da se upustim u razmatranje odnošaja hierarkije to 
istočne to zapadne prema narodu, da bi se vidjelo, koja mu bijaše mišljenjem 
i osjećanjem .bliže, ako možda općim razvitkom i niže. Bespristrani ispitivalac 
A ETA E KEVII! 4 
