GRADJA ZA SLOVINSKU NARODNU POEZIJU. 51 
li na čast našim predjima. A što bii vriedilo varati sama sebe te 
davati ovim bilješčicama značenje, kojega ne zaslužuju? Istina se 
ipak ne da zatajiti, a ona ne glasi povoljno po slovinsku prošlost. 
Prem da je u 10—11—12 vieku bilo na svim krajevima slovinskoga 
svieta domaćih, samostalnih knezova, ipak svi oni stojeći dielomice 
nisko u razvitku, dielomice u službi gospodujućih ideja hristijan- 
stva bijahu više zabavljeni uvodjenjem tudjega, nego li sahranjenjem 
svojega. Takovoj viesti, kakvu je Einhard pribilježio o Karlu Ve- 
likom (Barbara et antiquissima carmina quibus veterum regum actus 
et bella canebantur scripsit memoriaeque mandavit, Pertz Mon. 
Germ. II. 458) badava ćete tražiti spomen kod ljetopisaca, koji 
pominju o slovinskim stvarima. Takova šta nije zabilježio nitko za 
to, što nije medju Slovinima takvih ljudi bilo. Samo nehotice pod- 
krade se peru ljetopisca koji put spomen o pjevanju, ali i to tako, 
da se odanle gotovo ništa ne da izvoditi. Da vidimo. 
8. 12. Kada je poljski knez Boleslav hrabri umro (3. 4. 1029), 
opisuje ljetopisac Martin, vulgo Gallus, da je žalost naroda bila 
općenita: ,nullus plausus, nullus cytharae sonus audiebatur in taber- 
nis, nulla cantilena puellaris, nulla vox laetitiae resonabat in pla- 
teis“ (Mart. Gall. ap. Bielowski I. 412). Odatle samo toliko dozna- 
jemo, čega bismo se i bez toga mogli doviti, da se u obično vrieme 
po krčmama narod veselio i zabavljao — a djevojke po ulicama 
pjevale — ali što su pjevale, toga ne kaza ljetopisac, jer mu do 
toga nije stalo. Kada je g. 1111 Zbigniev išao na susret bratu svomu 
Boleslavu III, to bi ,cum simphonia musicorum, tympanis et cytaris 
modulantium praecinente“ (M. Gall. III. 25, Biek. I. 479) — ali 
i opet ništa više. Na nekim mjestima govori se upravo o pjesmama, 
koje su u slavu ovog ili onog dogodjaja sastavljene bile, kao kad 
je Boleslav krivousti uspješno udario bio na Kolberg g. 1107. Tom 
prilikom pjevana bi pjesma, od koje ima 6 stihova kod ljetopisca: 
Pisces salsos et foetentes apportabant alii, 
palpitantes et recentes nunc apportant filii. 
Civitates invadebant patres nostri primitus, 
hi procellas non verentur neque maris sonitus. 
Agitabant patres nostri cervos, apros, capreas, 
hi venantur monstra maris et opes aequoreas. Biel. 1. 441. 
Za ove se stihove kaže, da su postali poslovicom (unde etiam 
in proverbium  cantilena_ componitur, ubi satis illa probitas et 
audacia convenienter extollitur), ali se ne kaže, dali na latin- 
skom ili poljskom jeziku. Poljski dojakošnji literarni historici kao 
