60 V. JAGIO, 
na pozorištu ili možda samo na slikama pokažu narodu sa zgodnim 
stihovima. Nekoliko stihova lako da je ,in proverbium“ ostalo dugo 
te dugo vremena u pameti naroda. Ali ni ovo svjedočanstvo Dlu- 
goševo ne govori nigdje, da je ona pjesma, ,in dedecus“ knezu 
sastavljena, bila upravo narodna epska pjesma. Tek popularnost 
dogodjaja mogaše nekoliko stihova sahraniti i u pameti naroda, isto 
kao što se po svjedočanstvu istoga Dlugoša (VI. 598 C.) još u 
njegovo doba u pjesmi pominjala pobjeda kod Zavichosta! (1205). 
Ako poznanjski episkop Andrija? prigodom saslušanja svjedoka 
g. 1422 kaza, da pamti kako je još nazad 40 godina slušao na- 
rodnu pjesam, u kojoj biše rieči: kralju Kazimiru, ti ćeš istom onda 
imati mir s Prusima, kada dodje Gdansk u tvoje ruke“ — to se 
vidi već iz ove političke refleksije, koja bi jedva pristajala u na- 
rodnu epsku pjesmu, da ni ta pjesma ne bijaše prava narodna u 
našem današnjem smislu. 
Neki Stanislav Ciožek, rod. 1382, kažu da je skupljao stare hi- 
storijske pjesme kod Poljaka pak i sam ,himne“ skladao ( Wisz- 
niewski hist. lit. pol. III. 367). Ne kaže se?, da ih je kupio po 
narodu, kao na priliku u 19 vieku što se radi, nego to bijaše poet- 
sko blago, koje se po plemićkim dvorovima valjalo, jamačno već 
onda prvi put zaneseno na artiju, kada je koja pjesma sastavljena 
bila. Ovake pjesme, sadržavajuć reminiscencije historijske, bijahu 
na dvorovima velikaša i plemića poljskih rado čitane, na izust učene 
i u veselim društvima pjevane. (In conviviis Polonorum cantilenae 
gentilium, plausus manuum mosque salutantium  servatur usque 
ad hunc diem, kaže jedna sredovječna bilješka.) 'To bijahu dakle, 
ako nas je volja takovu razliku praviti, narodne pjesme, ali ne 
' Victoria quoque ipsa tam sonora et famosa fuit ut vicinarum nationum 
gentiumque crebris celebraretur sermonibus. Poloni quoque quibus provene- 
rat quosque fama divitiis et honore extulerat variis illam et seriem eius pro- 
sequebantur carminibus, quae etiam in hune diem canora voce in theatris 
audi mus promulgari. Ovdje se upravo izrikom smatraju sastavljačima pje- 
sama ljudi višega kruga. 
* Ovu bilješku crpem iz Zeissberga (iiber die poln. Gesehiehtssehreib. des 
Mittelalters str. 418), jer izvornika ovdje ne mogoh naći. 
* Wiszniewski poziva se na ovo mjesto u Leutsehovius Antiquitates Polo- 
niae: Hic cum poeticae rei imprimis faveret studio non antiquissima solum 
quibus more institutoque veterum res a Polonis strenue, fortiter, prudenter 
feliciterque gestae continebantur carmina e sepuleris suis et profundisst- 
mis tenebris in dias luminis auras produxit, sed et suopte ingenio elaboravit. 
Sva je prilika, da se ovdje i ne razumieva poljski već latinski jezik. 
