GRADJA ZA SLOVINSKU NARODNU POEZIJU. 85 
tiše njihov položaj naopako: Vladimir izadje stariji a Dobrinja 
mladji, ali rodbinska sveza sačuva se u toliko, što se u nekojim 
bylinama Vladimir zove ,djadja“ (asas = dundo) Dobrinje; a gdje 
ni toga više nema, ondje se barem ističe dugotrajna (od devet go- 
dina) služba Dobrinje na Vladimirovu dvorv. Samo toliko značenja 
dajem ja onim mjestima u bylinama, gdje se pominje dvorska 
služba Dobrinjina, a ne mogu odatle još izvoditi, kao nekoč Chom- 
jakov i poslije Or. Miller', da bi Dobrinja bio predstaviteljem 
»Bapsukeckol eruxiu“. Veliko značenje Dobrinje kod kneza Vladi- 
mira sačuvalo se, po mojem mišljenju, u bylinama na karakteru nje- 
gove majke, koja ne samo kod sina uživa veliki ugled, nego čak 
s Vladimirom opći kao sebi ravnim. Sva je prilika, da se taj mnogo 
uvažavani ugled Dobrinjine majke izvorno, dok još ne bješe odnošaj 
Dobrinje k Vladimiru pomjeren, protezao na Dobrinjinu sestru, koja 
bijaše majka Vladimirova. Razumie se, da dalja sadržina bylina o 
Dobrinji nema više nikakova odnošaja k ruskoj historiji, po mojemu 
mnienju za to, što je i ovdje kao kod Aljoše Popoviča prvobitni čisto 
historijski sloj zakladen svakojakim novijim nanosima, drugim riečima 
čim dublje u starinu zapadaše slika Dobrinje, tim gušća magla oba- 
stiraše njegovu ličnost, iz historijske postajaše mitološkom. Što se, 
da mimogredice i to iztaknem, u nikonovskom svodu ljetopisnom 
pod god. 6733 (1225) Dobrinja naziva ne samo ,zlatim pojasom“, 
već i ,hjazaničem“ — to je očito u svezi s nekim bylinama, gdje 
takodjer Dobrinja po kad što iz Rjazani lozu vuče, n. pr. kod Ka- 
lajdoviča (Kirša - Danilov) br. 45; ali ja ne mislim?, da bi to bio 
! XomakoBB Coop. Codunenus ].; Op. Mumanepe, Maia Mypo- 
Men 416. 
3 Ovakovu se mišljenju sklanja Or. Miller str. 417, pozivajuć se na 
disertaciju L. Majkova, koje ja žalibog nemam. I Buslaev u svojim recen- 
sijama na knjigu Millera reć bi kao da dopušta (sr. 4H. M. HMnup. 1871, 
nro. 4 str. 236, OTdqerE 0 “EeTBIPHAALATOM'B IPHGCY%KA. HATP. IP. 
YBapoBa, Cn6. 1872 str. 76), da je historijski Dobrinja bio iz Rjazani 
XIII. stoljeća. Ja nalazim podobnije istini, da rečemo, da je historijski 
»Kijevsko - novgorodski“ Dobrinja u potonje doba dobio svoju lokalizaciju 
u Rjazani, u ono vrieme, kada suzdaljski viek ruskoga narodnoga života 
najsilnije utjećao na formaciju ruske epike. Naš splitski historik 13. sto- 
ljeća, Toma arkidijakon, doznao je nešto o ,,suzdaljskoj zemlji“ te govo- 
reći o Tatarima kaže: et primo quidem civitatem maximam Christianorum, 
nomine Susdaliam , circumdantes obsederunt et obsessam diu non tam vi 
quam-fraude ceperunt et destruxerunt regemque ipsius nomine Georgium 
cum magna multitudine sui populi neci dederunt. Ovdje je ime kneza dobro 
navedeno, ono bijaše veliki knez Juraj Vsevolodič, ali ,,civitas maxima 
LJ 
