GRADJA ZA SLOVINSKU NARODNU POEZIJU. za 
spominjao u narodnoj pjesmi ,IlyraTuab ABOpE“ i ,ceraparo Ily- 
Taru Tamubi abep“ (u 4 sv. Kirejevskoga, u prilogu str. LVIII), 
a još se danas govori o bašči (sadu) njegove kćeri ili unučice Pu- 
tjatične, Zabave Putjatične: Solojev Budimirovič htjede sagraditi 
svoj čarobni dvorac ,cepeni Toro IIOmoNIKa uucrar0o, cepeaum roro 
cagouky IlyrarunoBa“ (Hilf. On. byl. 953). I sin Putjatin dolazi 
još u narednoj pjesmi, on daje opaki savjet Vladimiru, kako neka 
se oženi tudjom ženom. Može biti, da je i to još slabi ostatak hi- 
storijskoga spominjanja. Putjata ruskih ljetopisa davače za cielo 
svakojake savjete svomu knezu, po svoj prilici i takove, koji ne 
bijahu narodu poveljni, a gle Putjatin sin ruskih današnjih pjesama 
daje čudan savjet svomu knezu, da otme tudju ženu, O knezu 
Svjatopolku, kojega je Putjata služio, govori se u starim knjigama :! 
IIpH H&€M'B MHOFO OBIAO HACMNIH OTB KHABA JIOAHMB, AOMBI BEJB- 
MOSKB 6e8B BUHbBI HCKOPeHHJUB, HMbHie y MHOTUX'B OTHANB, BE- 
AuKOG ĆBIAO TOTAA HeCTpoeHle u rpaćeskb 6essakonubilii“. Ja pri- 
vodim sva ova svjedočanstva za to, što po njima ne izlazi nevje- 
rovano, da se zbilja u imenima Putjatične i Putjatina sina sačuvao 
spomen onog historijskog Putjate, samo što je narodna pjesma, 
razumie se, situaciju preniela u vrieme Vladimira, u središte ruske 
narodne poezije.? 
Takav je i boljarin Staver, o kojem ljetopis novgorodski samo 
toliko pominje pod g. 1118, da je pao u nemilost kod kneza Vla- 
dimira Monomacha i poslan bio u zatočenje: npuBene BoaosumMup'b 
ep MpcerucaaBomp Bea 6oapsi HoBropoieekeia HbieBy u BaBoau 
I OKB UOeCTPHOMy XpeCTy M IyCTH # AOMOBB A HHBIH y Gee 
OGTABH; HM pasrubBa ca na Hi, oke TO rpa6ćuau AaHecaaBa u 
Hosapebio u na cowvckaeo na Cmaspa u zamovu a ea. Iz ovih 
se rieči lako dade razabrati, da je Staver uživao veliki ugled u 
Novgorodu te stojao po svoj prilici na čelu nezadovoljnika poslije 
udaljenja Mstislava iz Novgoroda u Kijev*. Monomach dakle pozva 
ga najprije u Kijev, gdje je neko vrieme morao ostati, a poslije 
! sr. historiju Solovjeva II. 75, op. 152. 
* Putjatin sin zove se u bylinama Putjatin Putjatovič ili Mišatyčka Pu- 
tjatin. Ovo ime Mišatyčka (Munrarpiaka, RupbeBekii II. 83—34) nije 
ništa drugo van iskvareni oblik iz Vyšatič (BpimaTuu'p) — a iz historije 
se znade, da je Putjata lozu vukao od Vyšate ; u to doba bijahu dva brata: 
Jan i Putjata Vyšatiči. Sr. Areybašev IloperBoBanie o Poceciu 1. nro. 
309, CoaoBpeBE II, 81. 
3 Bbaaepp, Pasekasbi usb pyeckoit Meropiu, II, 221. 
