100 V. JAGIĆ, 
nekadašnja ,Pycp“ par excellence, nego se sve to pjesničko blago 
sačuvalo kao izključiva osobina velikoruskog naroda, po sjeveru i 
sjeveroistoku velike Rusije? Odakle n. pr. današnjim stanovnicima 
Olonecke GGubernije (kod Ladoškog jezera) toli živahno spominjanje 
o udaljenoj prošlosti daleko na jugu bivšega nekoč velikoga kneza 
kijevskoga? A stanovnici Ukrajine, koji okružavahu gradove kao 
Kijev i Černigov itd., da o njemu baš ništa ne znadu! Na riešenje 
ove zagonetke bi potrošeno mnogo dosjetljivih kombinacija, mnogo 
hipoteza , izmedju kojih vriedna je da se ne mimoidje mukom ova 
jedna: pokojni Pogodin, ako i nije bio filolog, ali mu se širok pogled 
i jaka snaga umovanja ne može odreći. Čitajući drevne ruske ljeto- 
pisce dodje jednom sasvim prostodušno na misao,' da u najstarijim 
južnoruskim ljetopisima nema ništa današnjega maloruskoga u je- 
ziku; on se odmah sjeti 1 narodnih bylina, kojih takodjer nema 
medju Malorusima, i tako bijaše u njegovoj glavi gotov ovaj sud: 
u južnoj Rusiji do tatarskog gospodstva življahu Velikorusi, u 13 
i 14 stoljeću izseliše se oni na sjever i istok, koji su do to doba 
prilično pusti bili a u južnu Rusiju spustiše se sa karpatskog 
prigorja novi doseljenici i to su današnji južni Rusi ili Malorusi. 
Prem da se hipoteza Pogodinova o iseljenju Velikorusa i potonjem 
naseljenju Karpatorusa u Ukrajinu ne održe u ruskoj historikoetno- 
grafskoj nauci,* ipak fakt, da u južnoj Rusiji nema bylina o vre- 

On je ovu misao razvio u razpravi ,3amueka o aApeBneMp a8bikb 
pyexom'e“, naštampanoj u 5. T. »MsBberin Vrep: AKagemMiu HAYK'B IIO 
orabaelio pycekaro srtsuka m eaoBecuocra“ 1856 str. 70—92. Argu- 
mentacija iz bylina glasi ondje ovako: Manopoccisme ecrp Hapogyb 
caMoit irbByulil: moueMy ze Ne COXPAHHIOCB Y HUXD HHKAKHX'B 
i'bćeMb O ApeBHeME HaIIEMB BPCEMOeHH, MCXKAY TEMP KAKB 9TH 
nbesu o Baagumupk u ero BNTASAX'B IOIOTCA Y HACB Be815, BB 
Apxanreackb u Baagumupb, Koerpomb u Cugupnu. CarbAoBaTeABHO 
OLATB TORE saKkuouenue: ue Manopocciane skmau Ba hueBb Bo 
BpemM4 Bonojumepa a Be1ukopoceusne , Korop'ke pPasHec1u TaAmMOII- 
His IrbeHu 10 BCeMy IpoerpaHeTBy Py GCKOH SEMIN; str. 77. 
2 Uz Pogodina pristajaše već prije izrekavši istu misao P. Lavrovsky 
(sr. njegovu disertaciju: o stsbik'b Cbnepubixe PYGCKHX'B A'bTonucel 
Cn6. 1852 i članak: 0030pB ocoćenmocrTeit napbuig mMalopyceekaro, 
u žurnalu Minist. Nar. Prosv. 1859 br. 6) i do najnovijega vremena drži 
se toga mnienja P. Bezsonov, vjerujući mu ponajviše zbog bylina, sr. n. pr. 
u sedmoj svesći zbornika Kirejevskoga, u prilogu na str. 88, ovo umo- 
vanje, koje sasma napominje Pogodina: KONAH IO BalLyC€T" kriv IPOKIIEHI 
FOTOBAIIAAHOM MJIH Kuenokoši rocyaapernennoir oćaacru, o6paneH- 
HOM BB cTanoBunie BOCTOHHBIX'B BBIXOANOBB, CTADOSEIJBI, OAHOFO 
IJEMEHHM M SIBBIKA CP OGNIHMP PYyCCKUMD HAH BEAHKOPYCCKHME, 
