108 V. JAGIČ, 
čuvstva, uz muziku na mnogostranoj banduri ili kobzi. Pjesnik 
COzahrowski (1997) obraća se jednom k svojoj liri ovim riečima: 
»Powićdz wdzieeczna &obzo moja, umie-li co duma tvoja“, ovo je 
dakako samo nakit, ali skroz uzajmljen od narodne poezije malo- 
ruske, gdje su kobza i duma nerazdruživi drugovi." 
S. 36. Već je sprieda u kratko spomenuto, da današnje dume i 
današnje byline nemaju gotovo ništa zajedničke sadržine. Osim Oli- 
ksija Poeta i vrlo problematičnog Čurila (običnije Žurilo), koji 
se ak u jednoj svadbenoj pjesmici navodi (sr. br. 18 u Antonoviča- 
Dragomanova) — nije se dosele ništa našlo. 
Ali svjedočanstva iz XVI 1 XVII stoljeća, da je u ono doba 
Kijev još koje što znao o Iliji Muromcu i drugim ,bogatirima“, 
opravdavaju po mojem mišljenju hipotezu onih literarnih historika 
(n. pr. Or. Millera), koji iza novijega sloja današnjih južnoruskih 
duma (t. j. duma kozačkih) ištu stariji sloj južnoruske epike, na- 
slućuju starije južnoruske dume (sr. slovo o puku Igorevu), sadr- 
žina kojima bijaše po svoj prilici onakva, kakovu bismo imali u 
velikoruskim bylinama, da nije vrieme i njih rastočilo, poštediv tek 
glavnu osnovu t. j. nekoliko ličnih i mjestnih imena. 
Južnoruska epika služi velikim dokazom glavnoj misli, koju se 
trudi utvrditi ova moja rasprava; ona potvrdjuje iznovice vrlo zna- 
menitim načinom, da se epska poezija ne gubi tako lako ondje, 
gdje njen tajinstveni vrutak leži u duši naroda. Ciele vjekove bi- 
jaše velika čast južnoruskoga naroda u državnoj zajednici s polj- 
skim plemenom, gospodstvo poljske šljachte zasizaše duboko u 
priedjele južnoruske — i opet što vidimo? Niti bijaše južnorusko 
pleme toli jako, da bi svoju epsku poeziju saopćilo ili nametnulo 
susjedima poljskim, niti mogabu ovi susjedi poljski, pače gospoda, 
zatrieti taj osobiti poetski dar kod svojih ruskih inoplemenika. Viekovi 
" U poljskoj pjesmi ,,swiatowa roskosz“ (Hieronyma Morsztyna, od g 
1606) pominju se ,,dume“ upravo kao svojina kozaka: 
— — — obok przerazliwe 
stado kozactwa stoi: tym surmaeze graia 
Wwoynopamietne dumy ... i nešto dalje opet: 
Kozakom tež surmacze przerazlivi grala 
psalmi woienne, ktoryeh tak trzezwo sfuchaia. Pjesnik nije 
nezgodno maloruske dume prozvao ,,vojenim psalmima“. 
U knjizi ,,Oekonomia albo porzadek zabaw ziemianskich“, izdanoj g. 
1648 u Krakovu (preštampanoj u II tomu Biblioteki starožytnćj) pominje 
se takodjer kobza kao svojina Ukrajine : 
W skrzypce zagrawszy skoczno, 0 kobze ukrainska (str. 237). 
