112 V. JAGIĆ, 
pomotrimo. Kako rekoh, ova se pripoviedka proteže na g. 1325. 
Najslavniji junaci, o kojima pjeva današnja junačka pjesma srpska 
ili bugarska, Relja (1 1343), Momčilo (fc. 1360), Kraljević Marko 
(F 1394), Vukašin i Uglješa (f 1371), Bogdan Jug, Lazar, Vuk, 
Miloš itd. padaju svojim junačtvima iza g. 1325. I opet kazuje Gre- 
goras, da su njegovi pratnici pjevali x2£% Zvdo&y. Mi dobijamo dakle 
u riečima grčkog putnika, ako nas je volja njemu vjerovati, protiv 
čega ja ne vidim razloga, vrlo važno svjedočanstvo o davnoj srpsko- 
bugarskoj epici, koje sadržaj bijaše raniji, stariji, od onoga, o čemu 
se danas pjeva. Nova potvrda za moju misao, da narodna epika ne 
počinje iznebuha, kao što i tako skoro ne prekida, da joj se samo 
sadržina mienja, istiskujuć noviji dogadjaji starije; ali oblik pjesama, 
sav epski materijal ostaje. Po svjedočanstvu Gregore Nikifora dopire 
srpsko-bugarska epska poezija nazad epoke turskih invazija, u 13., 
12. itd. viek. 'Tko bi umio danas reći, o čemu se tada pjevalo. Toga 
mi za sigurno ne znamo, ali se donekle možemo domišljati, da su 
ono bile pjesme o raznim junačtvima, možda takodjer o onakim kne- 
zovima, o kojima mnogo pominje dukljanski ljetopisac. U opće cieli 
onaj ,libellus Gothorum“ sadrži toliko poetskih stvari, da bi se lako 
moglo vjerovati, da je nepoznati kompilator_ crpao gradju, barem 
dielomice, iz narodnih pjesama.' Nu kad već ne možemo znati, što 
je bio predmet onih davnih pjesama, onih x2€a &všp&v, mislim da 
bismo smjeli bar toliko ustvrditi, da je tadašnjim pjesmama, još bolje 
nego li današnjim, nedostojalo nutrašnjega jedinstva, jedinoga ep- 
skoga kruga i epske sveze, kojom se sadržina od više pjesama veže 
jedna za drugu. Drugim riečima, tadašnje epske pjesme ne dobiše 
još svoga Kraljevića Marka, a lako se razumie, za što ne: iz hi- 
storije znamo, da prije turske invazije nijedna velika ideja zajed- 
nička nije tako općenito i na široko obladala cielim narodom bugar- 
skim i srpskim, kako sada ideja borbe protiv ljutoga vraga hristjan- 
skoga. Cetrnaesto dakle i petnaesto stoljeće dadoše novi silni impuls 
" Kad je već ono u tekstu napisano bilo, dobih posljednju svesku (XI i 
XII) žurnala »Hepuoauecko Čmacanwe“, gdje vriedni bugarski historik 
M. Drinov izriče istu misao o tako zvanoj dukljanskoj kronici. On čak misli, 
da je dobro poznati ,,Prelimir“ bio bugarski junak narodnih pjesama te iz 
pjesama dopao to u kroniku to u pomenik bugarskih careva. Drinov nadje 
u jednom pomeniku ,,Pičnimira“ te misli, da je ,,Prelimir“ samo pokvaren 
oblik mjesto ,,Plčnimira“. G. Drinov mogao bi se pozvati za dokaz identič- 
nosti na oblik ,,Plerimirus“ (sr. u izdanju Črnčićevu na str. 36), koji je 
zbilja vrlo na blizu bugarskomu ,,Pilčnimiru“. Ipak za sada još to nijesu 
nego li domišljanja (Ilep. crue. XI—XII, 1876, 115). 
