114 V. JAGIĆ, 
namjestnik kralja Ladislava po imenu Aloysius, o kojem suvremenik 
(Paulus de Paulo) ovako izvješćuje: post prandium tripudia et chorea 
in domo ser Ludovici de Matafaris “n logia et per plateam cum do- 
minabus Jadrensium (Sehwandtner III. 747). 
S. 40. Kada je g. 1531 iz Beča odpravljeno poslanstvo u Carigrad, 
bi mu pridružen kao sekretar Slovenac Kuripešić ili Kuripečić, koji 
opisa taj put u riedkoj knjizi: Itinerarium, Wegraiss ec. Ondje se već 
izrikom pominju srpske ili hrvatske narodne pjesme, čak imena ne- 
kojih junaka: 1. von Malkoschite thut man viel in Croatien und 
Bossen von seinen redlichen thaten singen, 2. von den ritterlichen 
thaten des treuen dieners des herzogs Pavlovite von Radasel genannt 
gingen die Bossner und Crabaten noch viel lieder, 3. von dem Kho- 
bilouitz werden noch jetet in Krabaten und der ende viel lieder ge- 
sungen.! Ovo je svjedočanstvo dvojako znatno: iz njega se vidi, da 
je već početkom 16. stoljeća sadržina pjesama kosovske katastrofe 
prekoračila uzane granice srpske, jer se o Kobiloviću (== Milošu 
Obiliću) mnogo pjevalo ,in Crabaten“. Ali o drugim dviema juna- 
cima, Radosavu Pavloviću i Malkošiću nema danas narodnieh pje- 
sama, koje bi sasma pristajale. Istina vojvoda Radosav pominje se 
(sr. u Miklošića Volksepik br. 1 na str. 8) jednom tako, da bi se 
baš mogao Radoslav Pavlović, bosanski vojvoda, razumievati, o 
kojem govore listine u Miklošića pod g. 1420 i slied.; ali po riečima 
Kuripešića trebalo bi da se nešto pjeva upravo o slavnim djelima 
vjerna sluge Radogava Pavlovića — a takove pjesme meni nisu po- 
znate. O Malkošiću neznam upravo ništa. Evo, ovako nas već vrlo 
kratka bilješčica dovodi na svakojaka pitanja, kojih danas više ne 
umiemo ni riešiti; mi se tek iznovice osvjedočujemo o velikoj pro- 
mjenljivosti sadržine narodne epike, barem one njene česti, koja se 
nije savila u nješto postojanije epsko klupko. 
Čovjek naše narodnosti , pomadjareni Antun Vrančić, opisa svoj 
put iz Budima u Drenopolje g. 19585: U njegovu putopisu ima dosta 
zanimljivih crta o onim krajevima počamši od Biograda, osobito o 
nošnji bugarskih žena i djevojaka (sr. u izdanju Fortisa* na str. 
! Ja sam ove rieči Ka dobrotom prof. Miklošića iz njemačkog origi- 
nala ; ali iz rasprave g. Č. Nida ića (Glasnik XXXVI, 159) doznajem, da 
je putopis Kijifešićen već g. 1864 štampan u srpskom prievodu u Vidovu 
Danu. 
* Ovaj je putopis prvi put naštampan u prilogu k izdanju Fortisova 
Viaggio in Dalmazia, vol. I, Venezia 1774, pod naslovom: Iter Buda Ha- 
drianopolim anno MDLII exaratum ab Antonio Verantio. Vrančić znajući 
