GRADJA ZA SLOVINSKU NARODNU POEZIJU. 121 
Bugarskicu peti sede. 
okom sopre ki ga sliše 
ta' problidi ta' uzdiše 
svimi 'z očiju riku 'zvede. 
S. 45. Svima vrstnijim pjesnicima dubrovačkim bijahu dobro po- 
znate narodne pjesme, nada sve Gunduliću i Palmotiću. Istina, ovo 
poznavanje obično je skrovno, zaklonjeno njihovim poletanjem za 
tudjim idealima, ipak će potanka analiza njihovieh poezija odkriti 
mnogo narodnih sastavina u njihovim komposicijama. Ja ne mislim 
samo onake sitnice, koje ne izbjegoše pažuji već Appendina, kada 
veli: ,Hanno tuttavia i Ragusei seguiti i vicini popoli nella purita 
della lingua adottando le loro espressioni ed aleuni epiteti perpetui, 
come per esempio bieli dvor, rujno vino, sinje more, žarko sunce“, 
(Il. 258) — prem da bi već i to bio vrlo zahvalan predmet po- 
sebna iztraživanja — nego upravo iz cielih pjesama ili pojedinih 
mjesta odsieva narodna poezija. Na priliku medju lirskimi pjesmama 
Dinka Ranjine nalaze se četiri pod naslovom: ,pjesni od kola“ 
(br. 335—338), koje se već mjerilom od svih ostalih razl kuju — 
razmjer im je isti kao u pjesmi br. 2 i 3 medju onim sprieda na- 
vedenim iz rukopisa od g. 1508 t. j. stih od 14 slogova, koji se 
dieli na dvie polovice: jedna sa 8, druga sa 6 slogova — ali i osim 
toga, u mnogome pokazuju, da su naročita imitacija narodnih pje- 
sama. Evo već kako prva odpočinje: Ah djevojko dušo moja itd.! 
ili: Iduć gorom u prošetu ja djevica mlada, ili pominjanje Dunaja: 
ckleni, bistri tih Dunaju! ili izrazi: moma mlada, hrabro, dika — 
sve su to očiti dokazi, da je D. Ranjina, skladajuć ove pjesni! 
,od kola“, imao u pameti narodne pjesme, ako i odstupaše navlaš 
od njih u koječemu. I onoj pjesmici, koju pjevaju Maruča i Milica 
u Nalješkovićevoj komediji petoj (sr. Stari pisci V. 241), ja bih 
rekao, da ako možda i nije čisto narodna, opet je sastavljena prema 
! Neću da propustim još i ovaj primjer, koji donekle ovamo spada. Me- 
dju pjesmama Hanibala Lucića (Stari pisci VI. 215) dolazi jedna s naslo- 
vom: ,od kola“ — u sadržaju i riečima pjesme nema istina ništa narodna, 
ali joj je razmjer narodan t. j. stih od petnaest slogova, koji se dieli u dvie 
polovice, prva sa 8, druga sa 7 slogova. Ovakav je razmjer u narodnoj 
pjesmi pod br. 7 u HI knjizi Starih pisaca, na str. 509 (samo na početku) 
i u mnogim pjesmama zbornika Miklošićeva. Ja dakle izvodim iz naslova 
»)0d kola“ — u sadržini nema ništa što bi opravdavalo taj naslov — da je 
Hanibal Lucić htio time označiti metar svoje pjesme, kao da je rekao: ovu 
sam pjesmu spjevao u razmjeru narodnih pjesama, koje se pjevaju uz kolo. 
Dakle i opet dokaz, da ni H. Lucić nije bio nastran od narodnog pjesničtva. 
