128 V. JAGIĆ, 
jednakoj narodnoj. A tko bi smio posumnjati, da je Marin Držić 
dobro poznavao narodnu poeziju svojega zavičaja, pošto njegove 
komedije kipe narodnim životom. Suviše imamo još dokaz tomu u 
onom odlomku četvrte komedije (Stari pisci VII. 144): 
Hrabar mladi kupus sadi 
djevojka mu ručak nosi. 
Djevojčicu hrabar prosi: 
daj to dievo, zdravo t živo. 
Ona veli: i ne želi 
što € ne more, hrabro biti. Sr. još ib. na str. 227. 
5 46. U Gundulićevu Vodna: ima nekoliko razgovietnih tra- 
gova, da su i tomu EI prvaku poznate bile ne samo narodne 
pjesme u opće, već upravo srpske junačke pjesme. Ne toliko po 
vlastitoj poetskoj slobodi, koliko držeć se tadašnjega historijskoga 
vjerovanja pripovieda u knj. III kit. 15—2%, da je Orfeo bio prvi 
koji poče skladati ,bugarkinje“ — Orfeo bješe dakako Bugarin po 
tadašnjemu mišljenju — te taj svoj prirodni dar ostavi 
pslovinskomu svom jeziku, 
djela od slave da u slavi 
bugare se u njih viku“. 
Dalje Gundulić izbraja, o čemu pjevaju srpske narodne pjesme: o 
Lesandru Srbljaninu, o Stjepanu, Uro'u i ostalim ,carevima od 
nemanjske kuće“, o Obiliću, Svilojeviću i Marku Kraljeviću, o kra- 
lju Laušu, Dubrovniku, vojvodi Janku, kralju Matijašu, Gjurgju 
Skenderbegu itd. Nema sumnje, da je ovdje pjesnik poetskom 
licencijom koje što pridomislio iz svoga, naročito ono o Lesandru 
Srbljaninu; ali mene neće nitko tako lako uputiti da vjerujem da 
nije poznavao junačkih pjesama pjesnik, koji ovo pisa: 
U njih žive slava obilna, 
ku Kobilić steče mudri, 
kad handžarom cara silna 
na Kosovu smrtno udri. 
Prosvietlit se ju njih hajo, 
kud god svietli sunce žarko, 
Svilojević još Mihajo 
i Kraljević junak Marko. 
Još dolazi spomen o bugaršćicama u knj. VIII kit. 16—81, gdje 
četiri mlada seljaka na ,sjediljkama“ bugare, i opet zasebice jedan 
za drugiem. I ovdje je sadržina bugaršćica, ako i fiktivna, ali tako 
izmišljena, da se može vjerovati da je pjesnik zbilja poznavao 
